Interessant. Jeg tenkte ikke på dette.
Det er som å leve på en løgn.
Jeg levde ikke på mange løgner, men jeg levde på én stor løgn.
Jeg antar det er annerledes. Kanskje ikke.
Men ja, det er...
14. januar 2013
Tre timer etter Oprah-intervjuet
Og det jeg sa der inne om hvordan historien er overalt,
og at det er to
helt motsatte historier.
Den eneste personen
som kan la folk forstå hva den sanne historien er, er meg.
Og du burde vite det bedre en noen.
La oss ta for oss den faktiske historien og de faktiske detaljene.
For vi har ikke hørt sannheten ennå.
- Lance, hvordan føler du deg? - Bra, veldig bra.
Tre år tidligere 4. juli 2009
Nervøs. Men det er bra.
Tour de France, første etappe
Alltid nervøs for dette.
Det er lite rom for feil.
Det gjør det interessant.
Ja. Velkommen til festen.
Monaco starten på Tour de France 2009
I 2009 begynte jeg på en film om Lance Armstrongs comeback-år.
Det virket som et flott opplegg.
En pensjonert mester med omstridt fortid vender tilbake for å vise dem.
Så dukket Lances dopingskandale opp og jeg måtte legge alt til side.
Da jeg tok opp filmen igjen, møtte jeg spørsmålet som hjemsøkte meg i 2009.
Hvorfor kom han tilbake?
Han hadde vunnet Tour de France sju ganger.
Jeg lurte på hva jeg hadde vært vitne til i 2009.
Og hva betydde det nå som sannheten om Lance var kjent?
Da jeg skulle lage den nye filmen, så alle veier ut til å lede tilbake til fortida.
Jeg så på kampen mot kreften som en idrettskonkurranse.
Men der vinner eller taper man.
Når man taper, eller hvis man taper, dør man.
Så jeg tok det perspektivet, som er litt mørkt,
og brukte det på alt jeg har gjort siden.
Jeg liker å vinne.
Men mer enn noe annet, tåler jeg ikke tanken på å tape,
for for meg er det ensbetydende med død.
2000 TOUR DE FRANCE ETAPPE 10
Se her. Armstrong akselererer igjen.
Og nå åpner en luke seg
mellom Lance Armstrong og Marco Pantani.
Jeg trodde aldri jeg skulle få se Lance Armstrong dra fra mannen
vi alltid har omtalt som den beste klatreren vi har sett
blant dagens syklister.
Men det er en sak som alltid har hengt over Armstrong,
beskyldningene om doping.
Hvor han har fått denne styrken fra, vet jeg ikke.
Han har løsrevet seg helt her.
Det mytiske ved comebacket hans,
at han fikk kreft og vender tilbake som en stor utøver, er en utrolig historie.
Er han ren, er det verdens største comeback. Hvis ikke, det største bedrageriet.
Jeg tror ikke noe sportsteam eller utøver har blitt gransket i samme utstrekning.
2003 TOUR DE FRANCE ETAPPE 9
Og Beloki falt!
Armstrong har også kjørt ut. Armstrong har full kontroll der.
Han er ute på jordet, men for en flott syklist.
Han har kjørt over. Dette er utrolig.
Jeg har aldri sett dette før.
Armstrong krysset jordet der.
Han er tilbake på veien med 4 km igjen.
Dette er utrolig. Armstrong er slik en stjerne.
Det er folk som har blitt ruinert
på grunn av Lances aggressive forsøk på å få dem til å tie stille.
Han var en utrolig truende person.
Armstrong har denne akselerasjonen.
2003 TOUR DE FRANCE ETAPPE 15
Når han vil klatre, kan han gjøre det.
Han har besluttet: "Jeg vil rykke."
Man kan se at den gule trøya er åpen... Hva skjedde nå?
- Hva skjedde der? - Kan han komme tilbake?
- Han er tilbake. - Armstrong er av setet igjen.
Han henger seg på Iban Mayo.
Dette er utrolig.
Armstrong er nå en av verdens mest anerkjente idrettsutøvere.
For amerikanere er Lance Armstrong sykkelsportens Supermann.
Jo større man er, desto bedre målskive er man.
I enhver generasjon med profesjonelle idrettsutøvere,
vil det være folk som jukser og folk som ikke jukser.
Dette er en fyr som skulle lykkes uansett.
2004 TOUR DE FRANCE ETAPPE 17
Comebacket og livshistorien hans har satt Lance Armstrong i verdens søkelys.
Armstrong har vært mindre vellykket i å tilbakevise anklager om doping.
Jeg har sagt det i sju år. Jeg har sagt det i mer enn sju år.
Jeg har aldri dopet meg.
Det er veldig vanskelig å skjule sannheten for alltid.
Så dette har vært mitt fall.
Nei, takk.
- Der er du. Kom inn. - Skal jeg bare gå inn?
Hei. Takk.
- Hyggelig å se deg. - Klar?
- Så ta på deg skoene. - Vi skal ta på meg skoene.
Alle sammen, la oss gjøre det vi må...
14. januar 2013
Her vendte jeg tilbake til historien.
Jeg var i Austin da Lance besluttet å la seg intervjue av Oprah
for å snakke om dopinganklagene det hadde blitt umulig å benekte.
I kveld på Nightline... Jukset Lance?
Lance hadde blitt etterforsket.
Han hadde også blitt undersøkt av US Anti-Doping Agency.
Mange tidligere lagkamerater vitnet mot Armstrong.
Nightline 24. juli 2010
Floyd Landis Tidligere lagkamerat
Så du Lance Armstrong bruke dopingmidler?
Til tider, ja.
Det var EPO. Det var testosteron.
Tyler Hamilton Tidligere lagkamerat
60 Minutes 22. mai 2011
Og jeg så blodoverføring.
På et tidspunkt må folk fortelle barna sine at julenissen ikke finnes.
Sier du at Lance Armstrong er en løgner?
Ja.
Antikreft-korsfareren ble nå beskrevet som en juksemaker
som drev en dopingring og brukte makten som kjendis til å holde det skjult.
UCI vil utestenge Lance Armstrong fra sykling,
Pat McQuaid-President, UCI Oktober, 2012
og UCI vil ta fra ham hans sju Tour de France-titler.
Lance Armstrong har ingen plass i sykkelsporten.
Vi er klare. Klar?
La oss begynne med spørsmålene
som folk rundt om i verden har villet høre deg svare på.
Og nå vil jeg bare ha et "ja" eller "nei".
Tok du noen gang forbudte midler for å bedre sykkelprestasjonene dine?
Ja.
Ja eller nei, var ett av de midlene EPO?
Ja.
Har du bloddopet deg eller brukt blodoverføringer
for å bedre sykkelprestasjonene dine?
Ja.
Har du brukt andre forbudte midler
som testosteron, kortison eller veksthormoner?
Ja.
Ja eller nei, gjelder det for alle sju av dine Tour de France-seiere
at du tok forbudte midler eller bloddopet deg?
Ja.
De første minuttene i Oprah satt man naglet fast.
Å omsider se ham si at han dopet seg
Bill Strickland Redaktør, Bicycling
etter år etter år etter år med de mest utrolige benektelser.
Jeg kan si på det sterkeste at jeg ikke er dopet.
Verken jeg, eller lagkameratene mine, har gjort eller tatt noe ulovlig.
Vi har ingenting å skjule. Vi vet det. Alle vet det.
Du har aldri tatt prestasjonsfremmende midler?
Det er riktig.
Og skal man kalle noen en juksemaker, bedrager eller taper
må man, jeg gjentar, følge det opp med ekstraordinære beviser,
og jeg har aldri sett det.
Det er en klisjé. Han så meg i øynene og sa han ikke dopet seg.
Men når han gjør det, har han makt.
Og det går langt tilbake.
Enhver idiot med en halv hjerne burde kunne sett at Armstrong løy.
De har testet deg helt vilt. De har fulgt deg, sett på deg.
26 juni, 2006
Taler ikke resultatene for seg før eller siden?
Hallo!
Lance Armstrong er en bedrager. Jeg tror ikke på et ord av det han sier.
Jeg vil at han skal lide. Og jeg sier det oppriktig.
Utrolig at vi lot oss lure.
FÅ ARMBÅNDET TRYGT FJERNET
Idiotiske løgner.
Den fyren er en bedrager.
Han kunne ha vært ærlig.
LANCE ARMSTRONG INNRØMMER DOPING
Betsy Andreu: Armstrong "har gal tilnærming til dette"
Han står i gjeld til sporten han ødela.
Var det viktig for deg? Føltes det feil?
På det tidspunktet? Nei.
- Det føltes ikke feil? - Nei.
Innrømmelsen i beste sendetid ble en kronglete affære for Lance.
Det hadde kanskje aldri skjedd hvis han ikke bestemte seg for en seiersrunde i 2009.
Og comebacket ditt. Angrer du på det nå?
Ja.
Vi hadde ikke sittet her hvis jeg ikke kom tilbake.
Austin i Texas Januar, 2009
Comebacket. Hva tenkte han på?
Jeg tenkte på det gjennom året jeg fulgte ham.
Det har gått lang tid. Er du klar for Touren?
Jeg kommer. Jeg er klar 4. juli.
6 MÅNEDER FØR TOUR DE FRANCE
For noen uker siden, da han fikk ideen om et comeback,
ble jeg virkelig forbauset.
Jeg husker jeg sendte ham en melding tilbake og sa:
"Er du på fest? Er du edru?"
Johan Bruyneel Armstrongs lagleder, 1999-2005
Johan Bruyneel, Lances lagleder i alle Lances sju Tour-seiere,
ledet nå Team Astana.
Han ble gjenforent med Lance for å lede comebacket.
- Er vi klare? - Ja.
Er det noe som motiverer deg denne gangen?
Er dette en måte for deg å si til alle kritikerne...
Det har vært en interessant reaksjon på comebacket.
Enkelte er nysgjerrige,
enkelte er forbannet, og noen er ekstatiske.
Få mennesker innen sport deler opinionen slik Lance Armstrong gjør.
For millioner er han en inspirasjonskilde.
Men for enkelte er hans utrolige historie nettopp det, utrolig, vanskelig å tro.
Men så mange ville tro.
Hvor enn Lance dro, hadde det effekt.
Flere fans, mer penger til sponsorer og promotører.
Allikevel var organisasjonen som drev Tour de France
nølende til å invitere ham tilbake.
Bare 10 måneder før rittet, sto comebacket på spill.
Historien var: "Nektet deltakelse i Tour de France uten noen spesiell grunn."
Denne fyrer vender tilbake.
Han har aldri blitt avslørt, tiltalt, tatt for noe.
Han kommer tilbake med det mest legitime, pålitelige programmet man har.
De lar ham ikke være med i festbegivenheten. Media ville knuse dem.
Hvis de ikke lar ham sykle...
Han vil ta så mye av oppmerksomheten bort fra Tour de France til andre hendelser
at de må la ham være med.
Jeg tror de kan komme ut av porten og si:
"Klart han ikke kan delta."
Heller ikke Ivan Basso eller Floyd Landis.
- Alle sammen jukset. - Det er ikke det samme.
Alle ble tatt.
- De tror at Lance er tatt. - Han er ikke det.
- Men de tror... - Han er ikke det.
- De tror det kan bli slik. - L'Équipe sa han jukset.
- Han har aldri testet positivt. - De tror det.
Han har ikke det.
Men L'Équipe sa det.
Hva var overskriften?
Ja.
"Armstrong-løgnen."
Lenge før Oprah ga "Armstrong-løgnen" -artikkelen
bevis for at Lances første Tour-seier ikke hadde vært ren.
Med kløktig detektivarbeid
oppdaget forfatteren at mange av Armstrongs urinprøver fra 1999
inneholdt et dopingmiddel kalt EPO.
Hvis du vurderer min situasjon,
en fyr som kommer tilbake fra det som kan ha vært en dødsdøm,
LANCE ARMSTRONG SNAKKER UT
hvorfor skulle jeg returnere til en sport og dope meg og risikere livet igjen?
Det er galskap. Jeg ville aldri gjøre det.
Nei. Ikke snakk om.
Det var en dristig påstand, i lys av hvor mange syklister som var tatt for doping.
Og selv etter Lances sju Tour-seiere,
led proffsykling fortsatt av dopingsskandaler.
Mange av oss ville at dette skulle være
Steve Madden Tidligere redaktør, Bicycling
en ren sport og en ren anstrengelse og en ren seier og alt.
Men det er altfor mye kontroverser rundt den konstant.
Rett etter at Armstrong pensjonerte seg var det en stor avsløring, Operasjon Puerto,
Daniel Coyle Medforfatter, The Secret Race
der de fleste av hans rivaler ble anklaget.
STOR DOPINGSKANDALE ER ET VEISKILLE FOR SYKKELSPORTEN
Hadde det vært NBA All-Star,
ville alle spillere på begge lag blitt tatt for doping,
unntatt hans som nettopp pensjonerte seg.
Gjennom alle Lances Tour-seiere
ble alle unntatt én av de som endte på pallen med Armstrong
implisert i dopingsskandalen.
Omsider, det siste jeg vil si til de som ikke tror på sykkelsporten,
kynikerne og skeptikerne, jeg synes synd på dere.
For at dere ikke kan drømme stort, og at dere ikke tror på mirakler.
Etter seieren i 2005, hvilket tidspunkt kunne være bedre å trekke seg tilbake på?
Å holde seg unna på?
Hvorfor kunne han ikke bare si takk?
"Jeg hadde en fin karriere og nå er den over. Takk."
Men han hadde ikke det i seg.
Og ønsket om å knuse, om å presse tilbake. om å dominere,
ikke bare være fornøyd med seieren, men ønsket om å dominere,
er det som til slutt felte ham.
Lance prøvde å dominere min film også.
Han hadde løyet til meg, rett i ansiktet mitt, gjennom hele 2009.
Da sannheten kom ut, sa jeg at han skyldte meg en forklaring foran kamera.
Om han ville forsøke å rette det opp,
eller fortsatt ville påvirke min historie,
godtok han å sette seg ned en gang til.
Du har insistert på å forsvare ryktet ditt.
Føler du, i etterkant, at du beskyttet det for sterkt?
Hadde løgnen blitt for stor? Kom den ut av kontroll?
Ja, det er det jeg angrer mest på i mitt liv.
24. mai, 2013
Jeg er en som kjemper. Jeg vokste opp slik.
Jeg kjempet på sykkelen. Utenfor sykkelen.
5 måneder etter Oprah
Og var det et ritt, konkurrerte og kjempet jeg.
Jeg glemte å skru av...
Jeg gikk av sykkelen, og om det var på en pressekonferanse,
om det var i en lagsetting, i et personlig forhold,
fortsatte jeg å kjempe.
Og jeg ville forsvare meg,
og jeg ville forsvare sporten, laget, grunnlaget mitt.
Jeg forsvarte alle disse tingene, og var forberedt på å si hva som helst.
Evnen han har som blir oversett, er evnen som historieforteller,
hans evne som manager for sin egen livshistorie.
VINNEREN AV TOUR DE FRANCE
KREFTOVERLEVENDE EKTEMANN-FAR-SØNN-MENNESKE
Døden nær vender han tilbake og vinner verdens hardeste konkurranse.
Historien ga mer penger,
mer oppmerksomhet, mer sponsing, mer inspirasjon.
Lance ble et internasjonalt kulturikon.
Og han måtte la historien fortsette.
Comeback-annonsering September, 2008
Han kunne syklet og samlet inn penger til kreft.
Det var mye han kunne ha gjort, men den beste historien er å vende tilbake til Touren.
Å sykle rundt om på kloden, begynne i Australia og ende opp i Frankrike,
er den beste måten å reklamere for dette initiativet på.
Det er den beste måten å få budskapet ut.
Han forsto kraften i den historien, og han brukte den.
Sykdommen, testikkelkreft, sprer seg i en ung manns kropp,
neste stopp er buken.
Deretter lungene.
Og siste stopp er hjernen.
Dum som jeg var, ignorerte jeg symptomene,
åpenbare, skitne symptomer, i lang tid.
Og den spredte seg helt opp.
Sterk hodepine.
Mai 2000
Tåkete syn.
Hosting av blod.
Ekstrem smerte der nede.
Jeg leste at testikkelen var på størrelse med en appelsin.
Det er en overdrivelse.
Sitron?
Stor sitron.
I 1996 fikk Lance testikkelen fjernet
og fløy til Indiana University for en eksperimentell behandling.
Legene der mente at Lances sjanse for å overleve var mindre enn 50 prosent.
Lance gjennomgikk hjerneoperasjon for å fjerne kreftlesjoner,
deretter begynte en spesiell strålebehandling som ikke rammet lungene hans.
De umiddelbare bieffektene var brutale,
men han overlevde, behandlingen beskyttet karrieren hans.
Hva jeg enn gjør i sykkelsporten eller i Tour de France,
eller under trening, vil jeg aldri lide som jeg gjorde da.
Den første operasjonen for å fjerne hovedsvulsten i testikkelen
var en stor operasjon, et stort kutt.
Kuttet var sikkert 15 cm langt,
opp til hoften, og veldig fysisk smertefullt.
Så jeg satte meg på sykkelen og bare syklet forsiktig rundt i nabolaget.
Det var en stor dag for meg.
Og jeg syklet nesten en kilometer.
Og jeg gjorde det med tennissko, og det var på en offroad-sykkel.
Men jeg var på sykkelen. Jeg tråkket på sykkelen.
Og alle følelsene forbundet med det, vinden i håret,
den første følelsen av frihet, som en sykkel gir et barn.
Barn elsker sykler fordi det er første gang de er frie.
Det er første gang de ikke er sin mors bil,
ikke i mors stue, ikke i mors hage.
De går på sykkelen, tråkker, svinger til høyre, venstre.
Ingen ser dem. De er helt frie.
Lance Armstrong vokste opp i Plano i Texas,
oppdratt av en ung mor som jobbet som resepsjonist.
Han traff aldri faren sin.
Når han forlater Plano i Texas er han sint.
Han er klar til å ta over verden med sin mor ved sin side, uten behov for andre.
Mora mi har ikke så mye penger, så...
Jeg kan sikkert skaffe penger fra noen,
men jeg vil ikke låne penger, så det er press om å tjene pengene.
Dere ser i gul hjelm der
den yngste profesjonelle i feltet fra Plano i Texas,
16 år gamle Lance Armstrong.
Jeg liker bare å konkurrere med de beste.
Jeg liker å slå dem. Jeg liker å slå folk.
Han havnet tidlig i slåsskamp med en av trenerne sine,
og det han fortsatte å si var: "Du er ikke faren min."
Og jeg tror det utsagnet
har vært noe han har fortalt alle siden den gang.
Ungdommer på Plano videregående: "Hei, dere bestemmer ikke over meg."
Europeiske syklister:
"Hei, jeg skal utfordre dere alle, og jeg skal vise hvem som er sjefen."
Å, nei!
Det er Armstrong som mister besinnelsen.
Jeg var fornøyd med karrieren.
I 1993, 1994, 1995 var jeg en ung gutt.
En av de beste syklistene i verden.
Jeg tjente masse penger.
Jeg tenkte: "Dette er kult. Jeg er ung. Jeg tjener gode penger her."
"Jeg gjør dette i noen år og finner på noe annet senere."
Så kom sykdommen, og tok alt det med seg.
Det bare forsvant.
Og da jeg kom tilbake, tenkte jeg:
"Ingen tror jeg vil klare noe. Jeg er akterutseilt."
Og det var slik synet på sporten var.
Jeg tenkte: "Faen heller. Jeg vil prøve å vinne Tour de France."
Han er raskest halvveis.
Prolog Tour de France 1999
Han flyr virkelig, Paul,
og han ser bra ut her, vender tilbake til Tour de France.
Han har råkjørt i alle tidssjekkene.
Hvilket comeback dette ville vært. Det er bare to menn bak ham nå.
Armstrong leder. Det er utrolig.
Vakkert.
Bra jobbet, Lance.
Vent litt. Sånn. Si hei til kameraet.
Dette er Johan Bruyneel, directeur sportif.
Hei, kamera.
Her er vi med rockestjernen, George Hincapie.
Slik forbereder han seg til et temporitt.
Hvordan går det, Lance?
Etter kampen med kreften
vendte Lance tilbake til Touren i 1999 og syklet for US Postal Service.
Lance, Jon Vaughters, Frankie Andreu.
Vi var som The Bad News Bears. Ingen forventet at vi ville gjøre det bra.
De var så unge.
De hadde mye optimisme og denne ungdommelige likegladheten.
Jeg hater franskmennene.
Pokkers franskmenn.
Og de skulle dra over dit
og bare dominere Touren og forandre sykkelsporten.
Bill Strickland Redaktør, Bicycling
Postal, dette lille ukjente laget.
De hadde ikke engang egen buss.
De var så små at de bare hadde to campingbiler.
Som en familie på ferie.
Betsy, Frankie, smil.
Si appelsin.
Uskylden ved 1999, det er et fantastisk øyeblikk i historien.
Hei sann.
Det begynte med denne spektakulære prologen
som Armstrong vant med noen sekunder.
Der er den, maillot jaune til en amerikaner, Lance Armstrong.
Han tok på seg den gule trøya.
Og han aner ikke hva han skal si eller føle eller hvem han skal klemme.
Akkurat nå er jeg så overrasket.
Lance ARMSTRONG Vinner av prologen
Men jeg er glad på vegne av laget og...
Det var øyeblikket da Lance krysset grensa.
Og denne mannen, Lance Armstrong, fra Texas, har nå forlatt feltet.
Den selvtilliten han hadde før han fikk kreft, som guttunge,
man ser den bygge seg opp i ham ettersom Touren utfoldet seg.
Denne mannen er helt utrolig.
Mot fjellpartiene, når alle tenkte:
"Ok, nå vil han miste trøya."
George Hincapie 1999-lagkamerat
Det inspirerte ham og laget
og presset oss til et nivå vi ikke trodde vi var i stand til.
Og guttene som har ledet Lance Armstrong
har hatt den gule trøya i to uker nå.
Et amerikansk lag som hadde med en amerikansk kaptein
til Tour de France og som kunne ende på pallen.
Jonathan Vaughters 1999-lagkamerat
Det var uten sidestykke.
Og det er ingen tvil nå om hvem som vil vinne Tour de France.
Vi hadde håpet å være blant de ti beste.
Så det å vinne var ufattelig.
Styrken i historien vokste for hver dag som gikk.
Men det gjorde også mistankene blant erfarne observatører
om at det var for god til å være sant.
I 1999 var Tour de France-organisatorene
desperate etter det de kalte en "Tour-fornyelse",
David Walsh Forfatter, From Lance to Landis
der de kunne fornye publikums tro på rittet.
Man må gå tilbake til 1998
da Lance vendte tilbake etter å ha blitt frisk fra kreften.
Vi hadde et ekstraordinært Tour de France
der verdens fremste lag på den tida, Festina,
fikk massøren til å komme til rittet.
Han ble stoppet av franske tollmyndigheter og de fant en stor last med medikamenter.
Politiet kom og etterforsket andre lag,
og overalt hvor de så, fant de medikamenter.
Så det var 1998.
Ett år senere kommer Lance Armstrong tilbake.
Han var sensasjonell.
Og alle som overvar rittet, hva angår journalister,
da Lance gjennomførte sitt store angrep i fjellene til Sestriere,
jeg var i presserommet den dagen, jeg så reaksjonen.
Folk lo, med vantro. Dette kunne ikke tro det.
For her hadde vi en som hadde kommet seg etter kreft,
som angivelig syklet rent, som syklet mer uanstrengt,
med større styrke og hastighet enn ved alle tidligere Tourer.
Så det ga bare ikke mening.
Vi må huske at dette ikke er en som er vurdert
som en som potensielt kunne vinne Tour de France.
Han hadde alltid vært sterk i korte ritt,
men aldri på langdistanse og han hadde aldri vært en klatrer.
Når Touren begynner skal man fylle ut noen skjemaer.
"Hvor mange Tourer har du deltatt i? Hvor mange har du fullført?"
Og jeg husker at i 1999 måtte jeg skrive fire og ett.
Og tenkte: "Dette er ikke en stor rekord."
At Lance Armstrong vant skapte et problem på ett nivå
fordi organisatorene hadde sagt før rittet:
"Vi vil at dette rittet skal bli tregere enn dopingrittene fra tidligere år"
"for å vise publikum at disse folkene nå bruker mindre medikamenter."
Men den var den raskeste Touren noensinne.
Men på den andre siden hadde de denne vinneren
som var den mest romantiske figur sporten hadde kjent.
En kreftoverlevende som overvinner sykdommen, returnerer og vinner Touren.
Ja, de likte det.
At Lance Armstrong vant Tour de France
åpnet et stort marked i USA.
Reed Albergotti Medforfatter, Wheelmen
Oakley og Nike og Trek og Bristol-Myers Squibb.
Hva som helst.
Det var en lang liste med selskap som stilte seg opp i kø
for å signere avtaler med Lance Armstrong
for de visste hvem Lance var, som kreftoverlevende og menneske,
og en talsmann for organisasjoner for kreftoverlevende.
Da han vant første gang i 1999 var det siste gang han bare var syklist.
Og etter det ble han en kjendis.
Den kjendisstatusen ga ham enorm makt.
Dette er ikke en historie om doping. Det er en historie om makt.
Og Lance fikk makten i 1999 og historien ble knyttet til makten.
Selv i 1999 var Lance nær ved å bli tatt
da steroider dukket opp i urinprøven hans.
Det viser seg at jeg brukte en krem for det vi kaller setesår.
Det var noe vi alle brukte.
Kortisonkrem man kan bruke til sår eller hudinfeksjoner.
Sporene var så små. De var latterlige.
Jeg hadde det over meg helt fra 1999.
Og det var selvfølgelig mange som støttet meg i pressen.
Lance Armstrong måtte igjen forsvare seg der,
noe som har blitt et deprimerende vanlig syn i år.
Men i kveld får han god hjelp
siden UCI, verdens dominerende sykkelorgan,
21. juli 1999
nettopp har kommet med en pressemelding.
Det går imot deres prinsipp om medisinsk hemmelighold, sier de,
men de vil oppklare situasjonen så den ikke kommer ut av kontroll.
De bekrefter at syklisten brukte en salve og de nevnte merket,
og at han også ga dem en medisinsk resept før testen.
Det dukket opp i testen, og Verbruggen sa bare:
"Du må gi oss en grunn til at dette er i systemet ditt."
Så de gjennomsøkte Internett, på utkikk etter denne typen kortison,
og vi fant en som var en krem.
Og vi sa det var til setesår.
Når du sier at Verbruggen kom til deg, kom han og sa:
"Gi oss en unnskyldning så dette ikke blir en sak?"
Han kom ikke til meg. Han gikk til Johan.
Johan sa at han snakket med Verbruggen om Lances positive test.
Verbruggen, lederen for UCI, nekter for at samtalen fant sted.
Jeg har bevist meg. Jeg har vist hva jeg er god for fra første dag.
Det er ingen hemmeligheter her.
Vi har den eldste hemmeligheten i boka, hardt arbeid.
UNIVERSAL-INTERNATIONAL NYHETER SPORT
Frankrike
Den niende dagen i det verdenskjente Tour de France-rittet
gir oss den hittil største utfordringen, de høytravende fjellene i De maritime Alpene.
Det er her man virkelig får testet i utholdenhet.
Tour de France har alltid vært en brutal konkurranse.
For noen få dollar fra sponsorer ute etter menneskelige plakattavler,
er arbeiderklasse-ryttere villige til å lide.
En stigning i fjellene kan bety
bratt klatring i mer enn 30 km.
Å løfte en mann med sykkel opp den bratte veien krever enorm frigjøring av energi
som er større enn noe annet dyr på jorda, unntatt kolibrien.
Den umenneskelige lidelsen former kroppen på unaturlig vis
og får rytterne til å søke etter dopingmetoder
som kan døyve smerten og presse den menneskelige yteevne.
Det har alltid vært en form for doping i utholdenhetssporter.
Og i Tour de France var det opprinnelig alkohol.
Du fikk en flaske øl av en munk på en fjelltopp og du drakk det.
De går inn på en kafé, skyver alle til side,
og tar hva som helst: rødvin, sjampanje, øl.
Selv vann, hvis ikke det er noe bedre.
Så dukket kløktige leger opp og sa at til sportsutøvere:
"Vi kan trene deg skikkelig til Touren."
Phil Liggett Sykkelkommentator
"I tillegg til medikamenter, vil vi gi deg riktig diett og trening,"
"og nådestøtet er å gi deg en sprøyte med EPO,"
"så blir du 10 prosent bedre enn rivalen."
Det er enormt.
Og det ble tydelig på 1990-tallet,
først med italienerne.
Ferrara i Italia
Denne byen med den gamle bymuren i Nord-Italia ble et senter for en gruppe leger
som bestemte seg for å finne en måte å øke sykkelprestasjonen på.
Den mest beryktede av disse var Lance Armstrongs trener Michele Ferrari.
Han var en lege som ga et treningsprogram, et fullt medisinsk program,
og ville løfte karrieren og gjøre deg til
Frankie Andreu Tidligere lagkamerat
kongen på veien.
Han hadde et veldig dårlig rykte
som en lege som kunne få folk med i et dopingprogram.
Hvis man tok alle ryktene
og alle historiene om sykkelsportens mørke sider
og komprimerte dem til ett menneske, ville det være Michele Ferrari.
Men han viser seg å være en herlig, meddelsom, uttrykksfull vitenskapsmann.
Det er det som blir litt borte.
Jeg tror han blir beskrevet som en intrigemaker,
når han i realiteten, hele hans historie, hans hovedinteresse, måten han utdannet seg på,
i all vesentlighet er vitenskapelig.
Michele Ferrari var besatt av å presse grensene for idrettsprestasjoner.
Hvis syklistene så seg selv som biologiske racermaskiner,
var Ferrari en av verdens beste mekanikere.
Dette er en av de første relasjoner med Lance.
Han hadde sannsynligvis allerede kreft, men ingen visste det.
Forbausende nok, i 2009, ga Lance og laget meg lov til å snakke med Ferrari,
en som sjelden gir intervjuer til utenforstående.
Så, i 1995 så du Lance og du mente han hadde et enormt potensial.
Han var i stand til å utvikle mye kraft, absolutt kraft, mange watt.
Han hadde et imponerende potensial.
Motoren hans, hjertet, lungene, er stor.
Etter at Lance overlevde kreft, fant Ferrari en måte å gjøre svakheten hans til en fordel.
Han var helt klart lettere.
Han mistet mye muskler i hele kroppen, overkroppen og i beina.
Han mistet mye kraft rent styrkemessig.
For å kompensere for styrketapet
fikk Ferrari Lance til å bytte til et lavere gir og tråkke raskere.
Så han flyttet belastningen fra musklene
til hjertet og lungene og blodet.
Og får man den aerobiske motoren til å opprettholde en høyere rytme,
kan man sykle lenger og raskere.
Ferrari inkluderte også en hemmelig ingrediens,
medikamenter for å øke oksygenmengden i blodet som hadde effekt på den nye takten.
Denne utrolige takten han begynte med etter å ha overlevd testikkelkreften
er det som har tillatt ham å bli en av de beste klatrerne i verden.
Ved hjelp av høyere takt...
I begynnelsen måtte vi ta et valg.
Deretter, ettersom valget ga avkastning i form av resultater, fortsatte vi.
Ferrari er bemerkelsesverdig uromantisk.
Jeg husker en spesiell samtale. Vi var ferdig med et treningsritt.
Og jeg sa: "Ser jeg grensene for menneskets potensial her?"
"Er det det jeg ser?"
Og Ferrari nesten lo.
Han sa: "Vi er ikke i nærheten av grensen. Nei, det er alltid måter å presse den på."
Blant de 200 som var med i Tour de France da,
ble det sagt: "Du jobber med Ferrari. Ok. Respekt."
Han visste at alle dopet seg.
Han sa: "Hør her, du kan ikke gjøre dette alene."
"Dere er ikke leger. Dere aner ikke hva dette er."
"Jeg skal gjøre følgende."
"Du kan fortsatt dope deg litt. Jeg skal fortelle deg hva du skal gjøre."
George Hincapie Tidligere lagkamerat
"Minimumsmengden med doping, maksimumsmengden med trening."
"Næring. Livsstil."
"Alt som bidrar til at du blir en bedre syklist skal jeg hjelpe deg med."
Og doping var bare en liten del av det.
Ferrari var forsiktig med doping av en annen grunn.
Han ville ikke bli tatt.
Han hadde kilder i antidoping-laboratoriene som oppdaterte ham om de siste testene.
Og hele Ferraris program var innhyllet i hemmelighold.
I mars 1999 sa Lance:
"Jeg må treffe Michele. Jeg må ta noen prøver."
Vi traff Michele, Lances lege,
Betsy Andreu Kone av tidligere lagkamerat
som reiste i en campingbil,
på en parkeringsplass utenfor Milano etter å ha tatt av fra motorveien ved et hotell.
Jeg vet ikke med deg, men jeg treffer ikke legen min slik.
Det er best å bruke de med mest kunnskap,
uansett hvilket rykte de har.
Det er en stor ressurs innen sykkelsporten
og en som jeg og mine lagkamerater anser
som en ærlig og rettferdig mann.
Fyren var en løgner og juksemaker.
Ikke bare dopet han, men med den beste ekspertisen som eksisterte.
Dr. Ferrari leverte det.
Han dopet seg kanskje på den mest profesjonelle, effektive måten i historien.
Hva slags budskap mener du at ditt samarbeid med Michele Ferrari
David Walsh' røst
sender til sportsinteresserte flest.
Juli 2001
Vel, David, jeg er glad du omsider dukket opp. Godt å se deg her omsider.
Godt spørsmål.
Igjen, jeg tror ikke folk er dumme.
Folk ser på fakta.
De vil si: "Ok, her er Lance Armstrong."
"Dette er samarbeidet."
"Er det tvilsomt?"
Kanskje. Men folk er smarte.
Sier du: "Har Lance Armstrong testet positivt noen gang?" Nei.
"Har Lance Armstrong blitt testet?" Mye.
Er det lett å forberede seg til en test?
Sprer det seg raskt i systemet?
Halveringstiden for EPO er fire timer.
Så du kan ta det derfra og finne ut når du har problemer.
"Vil han bestå alle tester fordi han ikke tar EPO?"
Ja, det vil han.
Mitt forsvar var at jeg hadde bestått alle prøver.
Og det er sant.
Prøvene som ble gitt var rene.
Men man stoppet ikke der. Man gikk alltid ett skritt lenger.
Nei, Alex. Jeg kan ikke... Jeg ville ha gått...
Hvis David ville ha tatt på boksehansker,
ville jeg ha gjort det der. Kom igjen.
Du presenterer deg selv som den reneste av de rene rytterne...
Og jeg har bevis, som du nekter å tro på.
Bare la meg fullføre spørsmålet.
Du presenterer deg selv som den reneste av de rene,
allikevel omgås du med en som har et utrolig tvilsomt rykte.
Og den personen skal i retten om to måneder.
Ville det ikke være i sykkelsportens interesse
at du droppet relasjonen du har med Michele Ferrari
inntil han har besvart det han er anklaget for?
Du har et poeng. Det er mitt valg.
Jeg ser på ham som uskyldig. Jeg mener han er ren.
Det må gjerne holdes rettssak.
Det ble en rettssak.
Hovedvitnet var en italiensk syklist, Filippo Simeoni.
Han forklarte tydelig at for å forberede meg til et stort ritt
Filippo Simeoni Tidligere syklist
måtte jeg ta visse stoffer.
Særlig EPO.
Jeg fikk noen journaler konfiskert
der jeg nøyaktig dokumenterte min omgang med Ferrari.
I oktober 2004 dømte den italienske retten dr. Ferrari for sportsbedrageri,
og tvang Armstrong til å avslutte relasjonen offentlig.
Men Ferraris dom ble omgjort to år senere.
Jeg ble frikjent til slutt.
Vi trenger sikkert en film for å forklare hele historien med Simeoni.
Men i forhold til EPO, ok.
Generasjoner av ryttere har brukt det medikamentet i konkurranser.
Det er historisk sant.
EPO, eller syntetisk EPO stimulerer produksjonen av røde blodceller
som overfører oksygen til musklene.
Opprinnelig utviklet for å behandle anemi,
men syklister begynte med det på 1990-tallet for å bedre prestasjoner og rekonvalesens.
Musklene blir ikke sterkere, det gir deg ikke mer energi.
Du føler ingenting.
Det er bare det at det tillater kroppen
Jonathan Vaughters Tidligere lagkamerat
å levere mer oksygen fra lungene til musklene.
Så den brennende følelsen, utmattelsen når du ikke klarer mer,
det skjer senere.
Jeg begynte på slutten av 80-tallet og tidlig på 90-tallet,
og frustrasjonene våre nådde et klimaks i 1995.
Men fram til det, særlig i 1994, var jeg verdensmester.
Jeg hadde verdensmester-trøya, den med regnbuestriper,
og konkurrerte rent.
Vi ble bare tilintetgjort.
Kom igjen, Lance. Få en omvisning.
Du verden.
Det var en gjeng av oss som bodde primært i Italia,
og vi sa: "Vi må enten spille med eller dra hjem."
Var du forbannet over at du måtte gjøre det?
Eller var det bare det at du måtte gjøre det du måtte gjøre for å konkurrere?
Det siste.
Kanskje jeg vurderer det annerledes i dag,
men da mistet jeg ikke nattesøvnen av det.
En gang gikk jeg inn på Lances rom for å låne den bærbare maskinen hans,
og han pusset tennene i boksershorts,
og han bestemmer seg for å ta en dose EPO rett foran meg.
Det var et forsøk fra hans side på å si: "Hør her, du har gått for langt."
"Du er med i klubben. Det er ingen vei tilbake."
Hvor er alle sammen?
Hans perspektiv var: "Hør her, doping har vært en del av sporten i 100 år."
"Og jeg kom inn i systemet, og systemet var allerede på plass,"
"og jeg måtte bare følge reglene."
Man prøvde ikke å slå systemet. Man prøvde å være med i det.
Ingen fikk meg til å dope meg.
Jeg visste bare at jeg måtte det for å prestere i sporten jeg elsker.
Jeg var en god syklist, og plutselig
syklet sprintere foran meg over store klatreetapper
og gjorde ting de aldri kunne gjøre før.
Og jeg ble droppet og kjempet, så...
Frankie Andreu Tidligere lagkamerat
Jeg levde med det en stund, men etter en stund sprakk jeg.
Så jeg endte opp med å ta EPO jeg også.
Det å innrømme det rettferdiggjør det ikke eller gjør det bedre.
Men det var noe som var vanlig på den tida.
I 1999, når du var på Lances lag, var det et lagprogram?
Jeg skal ikke gå inn på det.
I 1999 var det en stor risiko forbundet med doping.
Jeg var virkelig redd.
Man kunne havne i fengsel for å ha dette.
Det man fryktet mest var å bli tatt mens man hadde det i seg.
Festina-affæren var ikke et helt lag som testet positivt.
Det var en assistent som krysset en grense og en tollbetjent som sa:
"Vent et øyeblikk."
1999 var året da koden ble knekket.
Det var året de fant ut hvordan man vant rittet.
De lagde en plan, og det var Lance som kom på den.
De leide inn en fyr.
Han var Lances gartner. Han var også mekaniker.
De kalte ham Motoman. Han hadde en rask rød motorsykkel.
Han var fryktløs.
Motoman kjørte Tour de France på motorsykkel,
og han møtte medlemmer av staben
og hadde en liten en levering på en restaurant.
Deretter, i neste øyeblikk var jeg tilbake på hotellet og legen administrerte det.
Mange som ser programmene våre
har hørt om sykdommen din og ser deg vinne nå
og mener det er et mirakel.
Ser du det slik?
Det er et mirakel.
På det tidspunktet hadde han nylig fått en leveranse av EPO fra Motoman.
Han var involvert i all slags doping.
Hvis de brukte dette medikamentet, hvorfor ble de ikke tatt?
Daniel Coyle Medforfatter, The Secret Race
De var ingen EPO-test på det tidspunktet.
Angående de tidlige årene spør folk meg:
"Hvorfor gjorde de ikke mer?"
De kunne ikke gjøre mer. Man kunne ikke finne det.
I 2000 utviklet de en test for EPO.
Så de smarte, og Ferrari blant dem, gikk tilbake til en eldre teknologi,
som var å ta ut poser med blod før rittet.
Under rittet førte man det tilbake.
Under rittet trenger kroppen oksygen, den tørster etter røde blodceller.
En overføring øker antallet røde blodceller.
Og i motsetning til EPO er overføringer nesten umulige å oppdage.
De er fortsatt ulovlige,
men vanskelige å stoppe hvis ikke inspektørene finner blodposene.
Min umiddelbare reaksjon var hvor ekkelt det var.
Steve Madden Tidligere redaktør, Bicycling
At man er så opptatt av å vinne at man tar blodet sitt i en pose,
legger det i en kjøler med is og øl og andre ting,
for så omsider å ta det inn igjen?
På den annen side, hvis det var dette de mente krevdes for å vinne,
og de også mente alle andre gjorde det...
- Er det et argument du kjøper? - Nei.
Men jeg tror at når du snakker om dette,
er det en moralsk relativisme involvert.
2000. Det var en tid da de prøvde å implementere testen.
De visste ikke helt hva som var positivt, hva som var negativt.
Vitenskapen var ikke klar ennå.
Jeg mistenker at alle brukte det under Touren.
Michele kom bort til meg og sa:
"Du burde ikke bruke EPO under Touren."
"Jeg har en dårlig følelse. Jeg tror de vil klare å teste det."
Han visste når testen ville være klar.
Han sa: "Det er ikke verdt det. Vi tar bare én overføring."
Alle var enige, så vi tok én overføring midt under Touren.
Men mye av Touren var vunnet før...
Touren var vunnet på Hautacam i 2000, da jeg vant med 4 minutter.
Det var før overføringen.
Men han tok den beslutningen.
Og vi alle stilte spørsmål ved den.
For man trodde ikke det var nok.
Jeg trodde ikke det var nok.
Hvert år ble lista presset litt høyere.
Kravet om innovasjon tiltok.
Man måtte følge med de andre eller falle etter.
Det ble en slags gjemsel.
Og det beste stedet å gjøre det kan være i full åpenhet.
Og det var det de valgte å gjøre i 2004.
De fingerte et mekanisk uhell, tok bussen ut i veikanten
og ga blodposer til hele laget.
Foran alle sammen, foran politiet, foran fansen.
Det slo meg som pussig, men det ga mening.
Vi skulle gjøre det.
Så vi kunne like gjerne ta det på bussen før vi dro på hotellet
og bli ferdig med det.
Når alle jukser blir alt fordreid.
Det blir en annen konkurranse, om hvem som har best lege,
som har mest penger, som tør å ta størst sjanser.
Og mannen som var den rette for denne æraen var Lance.
Det er da det blir et maktspill.
Når man kan si: "Jeg ansetter Ferrari som min eneste lege."
Når man kan si: "Jeg skal bruke et privat fly for å reise rundt og unngå å bli tatt."
Livet hadde høyt tempo for meg da.
Se på 2005.
Jeg hadde vunnet sju Tourer på rad. Jeg var forlovet med en vakker rockestjerne.
Men alt det virket normalt for meg.
Jeg var veldig sikker på at jeg aldri ville bli tatt.
Armstrong likte faktisk dette. Jeg tror han omfavnet det.
Jeg tror han tenkte: "Skal man jukse, jukser man ikke halvveis."
"Man jukser hele veien. Man tar det helt ut."
Hvis det er trening, er det 100 prosent.
Hvis det er utstyr, er det 100 prosent.
Hvis det er doping, er det 100 prosent.
Så når han krysset den linja, og når han kom over det moralske dilemmaet,
var han helt med.
Man tar ikke med kniv i et skyteoppgjør.
Jeg tror han tenkte at Tour de France var et skyteoppgjør,
og hvorfor dukke opp med kniv hvis alle andre har skytevåpen?
Når man tar den drapsmentaliteten og bruker den i en sport
der man ikke har reguleringer og det ikke finnes regler
og folk overfører poser med blod og tar alle slags medikamenter
og bruker sin makt for å unngå å bli tatt,
det er da det slutter å være en sport og blir noe mye mørkere.
Hvorfor vendte du tilbake i 2009?
Tenkte du at det var en mulighet
til å overbevise folk om at du aldri hadde dopet deg?
Jeg trodde ikke det.
Man kunne ikke få dem til å holde kjeft.
Men jeg ville vinne og gjøre det rent.
Var du bekymret for å vende tilbake
og åpne noen av spørsmålene som var blitt stilt tidligere?
Selvfølgelig.
Santa Rosa i California Februar, 2009
Så Lance kjente risikoen han tok ved å vende tilbake.
ASTANA-LAGETS TRENINGSLEIR 5 MÅNEDER FØR TOUR DE FRANCE
Med nye dopingkontroller på plass i 2009
tenkte han kanskje at han hadde en mulighet til å sykle rent og vinne.
Jeg trodde dette comebacket kan ha vært en måte å bevise for kritikerne og ham selv
at det ikke betydde noe at han dopet seg tidligere.
Jeg vet hva jeg gjorde og ikke gjorde, derfor får jeg sove om nettene.
Jeg er en av de beste rytterne gjennom tidene.
Hvis man ser på bøkene, ser på rekordene,
du vant sju Tourer i en periode da alle trodde alle dopet seg.
Hvis jeg vinner igjen, kan de ikke si det.
De kan ikke det.
Man kan det, men...
Det ville vært noen jævler som ville sagt det, stol på meg, men...
Ikke snakk om.
Lance, du har nylig snakket om
Ivan Bassos og Floyd Landis' tilbakevendinger etter å ha vært utestengt
Februar, 2009
og at de burde ønskes velkommen tilbake.
Hva er det ved disse doperne du beundrer så mye?
Jeg kjører til pressekonferansen.
Og George Hincapie tekster meg.
Han sier: "Kimmage er her. Han stiller en masse sprø spørsmål."
Jeg kjente navnet, men visste ikke helt hvordan han så ut.
Jeg visste han var ire, åpenbart.
Så jeg sa: "Ok. Kampen har begynt. I dag begynner det."
"Han vil spørre om noe. Han vil si noe dumt."
Unnskyld meg. Hva var det du het igjen?
Mitt navn er Paul Kimmage. Jeg jobber for Sunday Times.
Jeg ba om et intervju, men fikk ikke noe.
Ja. Og som et forord, la meg bare oppklare én ting.
Grunnen til at du ikke fikk det, Paul...
Jeg ville forsikre meg om at det var deg, for jeg vet ikke hvordan du ser ut.
Da jeg besluttet å vende tilbake, av det jeg anser som en nobel grunn,
sa du: "Folkens, kreften har gått tilbake i fire år",
"men vår kreft har nå vendt tilbake."
Altså jeg.
Jeg er her for å bekjempe den sykdommen.
Jeg er her så jeg slipper å kjempe med den, så du slipper å kjempe med den,
så ingen av oss trenger å kjempe med den, så barna mine slipper det.
Men du sa at jeg er kreften, og at kreften er tilbake.
Så jeg tror det sier seg selv at vi ikke skal ha noe intervju.
Og jeg tror ingen i dette rommet ville ta et slikt intervju.
Du er ikke verdt stolen du sitter på med en slik uttalelse,
med en sykdom som rammer alle rundt om på kloden.
Lance ble truet der, og det eneste han kan er å kjempe tilbake.
Jeg må si, i det minste på opptaket, virker du litt utilpass.
Ja, sier du det?
Det var ett av øyeblikkene hvor man tenker:
"Hvorfor vendte du tilbake til denne sporten?"
"Hvorfor vil du møte denne type ting?"
Her var han,
en vellykket, pensjonert idrettsutøver, og han hadde alt han ønsket seg i verden.
Hvorfor ville du komme tilbake og lide med oss?
George Hincapie Tidligere lagkamerat
Denne sporten er alt annet enn glamorøs.
Man går ut og sykler rundt i null grader i øsende regn.
Man lider på sykkelen ustanselig.
Heia Lance
Allikevel ville han tilbake for å bevise et poeng, sende et budskap.
Tour of California Februar, 2009
Kom igjen, Lance!
5 MÅNEDER FØR TOUR DE FRANCE
CALISTOGA LIKER SYKLER Velkommen Amgen Tour of California
Regnets begredelighet rammet en rytter mer enn andre.
Lances gamle lagkamerat, Floyd Landis.
Floyd hadde syklet med Lance i tre Tour-seiere.
Han hadde også vunnet Touren selv, før han ble tatt for doping.
Midt i klynga tenkte han:
Hvorfor skal han behandles som juksemaker
mens hans gamle lagkamerat, Lance Armstrong, ble tatt imot som helt?
Flott jobbet, gutter. Gratulerer.
Johan Bruyneel Lagleder, Astana
Floyd kontaktet faktisk Johan Bruyneel,
og sa: "Kan jeg få bli med på laget ditt?"
Og Bruyneel sa: "Hør her."
"Du er radioaktiv i sykkelsporten. Vi kan ikke ha deg på laget."
Reed Albergotti Medforfatter, Wheelmen
"Vi prøver å promotere oss selv som et rent sykkellag"
"og du er dopingdømt."
Floyd Landis Tidligere lagkamerat
Landis ble rasende grunnet hykleriet der.
Her snakker Johan Bruyneel om et rent lag
med Lance Armstrong som den største stjernen.
Floyd kjenner selvfølgelig sannheten.
Det var tøft for ham å akseptere det.
Understrømmen i Floyds indignasjon ville omsider
føre til Lance Armstrongs fall.
LANCE ARMSTRONG SYKLER IGJEN
Noen andre som vil skrive et budskap på bakken
for Lance Armstrong Foundation?
Håpet sykler igjen. Håpet sykler igjen.
Velkommen tilbake Lance!
Lance! Jeg gjør pennen klar!
Det var masse energi i Tour of California.
Det var som om han var en filmstjerne.
Det var folk der som ikke visste noe om sykkelsport,
og de bare skrek, strakte seg over barrierene, prøvde å ta på det store håpet.
Bestefaren min elsker deg.
Vil du signere denne for mora mi? Hun er kreftoverlevende.
HÅPET SYKLER IGJEN.
Dette er et spesielt år. Jeg ville komme tilbake,
og jeg ville fortelle Livestrong-budskapet rundt om i verden.
Noen håner Livestrong som ikke noe annet enn en fasade for å skjule Lances doping.
Men jeg så det ikke slik.
Livestrong samler inn over 300 millioner dollar til støtte for kreftofre.
70 millioner mennesker rundt om på kloden bærer stolt de gule armbåndene.
Children's Hospital Los Angeles Mars, 2009
- Greit. - Takk!
- Hva sykler han for? - Unnskyld?
- Hva sykler han for? - For å samle inn penger til kreft.
- Samler han inn penger? - Ja, for å hjelpe...
- Så gir han de til oss? - Ja.
Det som fester seg er barna.
Det er ingenting som å se et barn med kreft.
Som synlig har kreft.
Samtidig, er det ingenting som å se foreldre til et barn som har kreft.
Jeg har vært pasienten, nå er jeg forelder.
Og jeg kan forestille meg det å være mor eller far på sykehuset,
å se ned på et fem år gammelt barn som er svakt, som ikke vil spise.
Bare står og henger? Ja?
Det er litt sprøtt der inne. Ja.
Det er noen sprø jenter der inne.
Jeg ville ikke gått inn. Nei.
Jeg har sett ham med barn i kreftavdelingene.
Jeg kjenner også mennesker han har hjulpet, og det er ekte.
Det er like ekte som voldsomheten på sykkelen.
Bill Strickland Redaktør, Bicycling
Hei!
Vi hørte mange ting om Lance.
"Kanskje han doper seg." "Han er ingen grei fyr."
Men plutselig er det avdelinger fulle av folk som tenker:
"Ikke bare kan jeg overvinne sykdommen, jeg kan bli bedre enn jeg var."
Lykke til.
Omsider ble kløften mellom det å være denne helten og virkeligheten bak
noe mange ble brydd av.
Han tenkte: "Siden jeg samlet inn så mye penger og ga så mange mennesker håp",
"tillater det meg å gjøre det jeg gjorde." Nei, det gjør det ikke.
Kritikerne sier at jeg er arrogant.
2009 Nike-reklame
En som har dopet seg.
Akterutseilt.
En bedrager.
At jeg ikke kunne slippe taket.
De kan si hva de vil.
Jeg er ikke tilbake på sykkelen for dem.
Giro d'Italia Mai, 2009
Giro d'Italia skulle bli Lances avgjørende oppvarming før Tour de France.
Han var bestemt på å se hvor langt han kunne komme
med å sykle rent mot verdens beste syklister.
2 MÅNEDER FØR TOUR DE FRANCE
Jeg ser fram til noen fine dager.
Hvis jeg forlot Giro d'Italia uten å vinne én etappe
og jeg ikke var en faktor på noen av de vanskelige dagene,
ville jeg blitt skuffet og jeg tror jeg må gjøre det.
For å utfordre kritikerne, begynte Lance å poste blodverdiene sine under Giro.
Basert på de funnene,
konkluderte selv de mest skeptiske observatørene at Lance syklet rent.
Det store spørsmålet var: "Kunne han fortsatt konkurrere?"
Hvis dere ser ham og han er i trøbbel, kan han ikke være alene.
Så Dani, Jani og Chechu, under klatringen må dere se etter Lance.
Blir det problemer, må han ha noen som blir og holder tempoet oppe under klatringen.
I dagens siste klatring sprakk Lance og havnet langt bak alle topprytterne.
Hjelperytterne hans bremset for å bli hos ham.
Det er tøft siden jeg har press på meg og forventer å...
Jeg tenker på hvordan det var.
Og man glemmer at man har vært borte noen år.
Det er tøft. Det er ikke lett å være borte.
Og man kan føle at...
Aspen i Colorado Juni, 2009
- Blod, urin, begge deler? - Begge deler.
Begge, greit.
I går var jeg nummer 31, tror jeg.
Blod og urin.
Mer enn noen andre.
Når jeg tar blodprøve, vil jeg ikke at kameraet skal filme det.
- Og når vi går til... - Hvem sitt blod er det?
Det er en dopingkontroll-stasjon, og den er ikke offentlig.
Vi hadde en... Ja, men dere kan ringe PWC eller UCI.
Jeg vet det er ubehagelig for dere, men det er min rettighet, så...
- Ok. - Vi skal filme det.
Det er mitt blod og min urin.
- Ja, men... - Ring UCI.
Ingen andre enn deg og meg går på toalettet.
Ja, det er åpenbart.
Hallo.
Hei, Bella.
Det største dilemmaet er at hjemmet ditt ikke er hjemmet ditt.
Du er der og du spiser frokost med barna dine,
og de gjør seg klar til en dagstur og du tenker på dagen din,
så kommer disse menneskene inn i verdenen din,
og det kan ta nesten en time.
Om du ikke må på toalettet, kan det ta lenger tid.
De sitter der og venter med deg.
Er dette det største publikummet du har hatt?
Ja.
Ingen tenker at det er normalt.
Vi er vant til det.
Noen av de som hater i pressen
og disse antidopingsfantastene,
som jeg tror vi trenger... De trengs,
men det er folk som er besatt av det.
De mener det er helt normalt. Det er ikke normalt.
Hvorfor tar du blod, pappa?
Til jobben min.
Jobben hans er å ta blod.
- Nei, hennes jobb er å ta blod. - Min jobb er å ta blod.
Min jobb er å gi blod.
Greit.
Ha det, kameramann.
Ha det, kameramann og morsomme, tynne mann.
Fort!
La meg fortelle deg noe,
jeg er for et rent løp, men dette er faen meg latterlig.
Dagen etter
Her er vi.
I går hadde vi en uanmeldt UCI-kontroll, den 31. denne sesongen.
Og i morges, igjen.
Ser deg komme. Greit, ikke noe problem.
32. kontrollen. Deretter, Higgs, se.
USADA kommer.
Snakk om et ødelagt system.
Latterlig.
Hvorfor er det ingen kommunikasjon?
Det er 2009.
Dere framstår som tåper.
Når jeg går på toalettet ser jeg ut,
en annen bil kommer.
Og det er det amerikanske antidoping-byrået.
10 minutter før dukket Det internasjonale sykkelforbundet opp,
så dukker American Olympic Federation opp.
Og jeg må kle meg for å sykle.
Så jeg må opp og skifte og alle skal eskortere meg opp?
Foran kjæresten min som gir bryst?
Er det sånn det fungerer?
- Ok. - Nei.
Jeg må gå et sted dere ikke kan se meg, og dere sier: "Nei, det er et brudd"?
Det er latterlig.
Uansett, kom igjen.
Seks timer på sykkelen i dag.
Vi ses.
1 MÅNED FØR TOUR DE FRANCE
Etter den dårlige prestasjonen i Italia, måtte Lance finne en måte å bli bedre på.
Med bare en måned igjen til Tour de France,
trente Lance i Aspen med Astana-lagkameraten Levi Leipheimer.
For begge handlet det å sykle i Rocky Mountains om høyden.
Å trene i tynn luft får blodet til å produsere flere røde blodceller,
den samme effekten som EPO.
Jeg lærte at høydetrening også spilte en rolle i doping.
For å forberede seg til en konkurranse,
ville syklister ofte trene i fjellene for å øke mengden røde blodceller,
ta ut en pose eller to, for å være klare til å overføre dem under et ritt.
På det tidspunktet tenkte jeg: "Var det det Lance gjorde i Aspen?"
Jeg så Lance og Levi ta en rekke 1 km-tester,
spurte opp en kilometer lang bakke med en blodprøve på toppen av hver klatring.
De målte melkesyrenivåene,
som indikerer form og beinmusklenes evne
til å levere kraft over tid.
Det er en test som ble utviklet og raffinert i Italia av Michele Ferrari.
Ok.
Du kommer fortsatt med et forslag eller to til Lance?
Ja, ikke så mye som før.
Men han trenger nok ikke å mange.
Men noen ganger gir jeg ham tips.
Det kan være nyttig.
De var nyttige.
Lance hadde fortalt alle at han hadde sluttet å jobbe med Ferrari 2004,
men italiensk politi
fant ut at Armstrong beholdt kontakten med Ferrari via sønnen Stefano.
I e-poster brukte papa Ferrari kallenavnet Schumi.
Bankutskrifter og e-poster bekreftet Armstrongs betalinger til Ferrari.
Kan jeg betale kontant når jeg treffer deg?
I 2009 var jeg ikke ærlig angående min relasjon til ham,
men jeg visste ikke hvem andre jeg kunne stole på angående trening og råd.
Han skal ha æren av å være den første som sa: "Du kan ikke ta noen sjanser."
"De er ute etter deg."
"De vil ta deg."
Fra Italia vurderte Ferrari Lances framgang.
Han sammenlignet prestasjonen fra måneden før
og konkluderte med at han hadde forbedret seg 10 prosent
i kraftytelsen, watt per kilo.
Watt per kilo-tallet er nå rett under 6,5.
6,5 kan være bra nok til å vinne Touren.
Jeg har sett høyere. Jeg har vært høyere.
Lances beste 1K-test var 7.
Mer enn 7.
Den beste Lance var siste Tour-seieren.
2005.
Han vant Touren slik.
Det var imponerende.
Lance tok det med ro, for...
hvis man vinner med for mye...
vil alle bla, bla, bla...
De andre sju Tourene...
Sent i juni, den siste testen før Touren
basert på kraftytelse, satt vi oss ned og sa: "Ok. Vi vinner."
"Hvis jeg ikke faller av sykkelen, hvis du ikke blir syk,"
"hvis du ikke gjør en elendig strategisk feil,"
"vinner du lett."
Det var utrolig.
-Ved 326?
Oi! 4,7.
Han presset for hardt på fingeren min.
Jeg er sterk.
For å være ærlig, tror jeg...
Hvis du vil ha en forutsigelse, tror jeg at jeg vinner Touren.
Hvordan kunne Lance være så selvsikker?
Han hadde ikke prestert bra det året.
Hva visste han som jeg ikke visste?
Vi er nær øyeblikket
da store Lance vender tilbake til sykkelsporten.
Og da han forlot den i 2005, ville han ikke vende tilbake, sa han.
Der er han. Han er tilbake.
Tour de France 2009 Etappe 1
Sykler bra.
Krev det. Akselerer. Kom igjen.
I den første etappen, et kort temporitt, ville Lance vise seg.
Tidligere hadde han alltid dominert temporittene.
En imponerende prestasjon her ville vise alle at han var tilbake.
Jeg synes ikke han ser bra ut.
Kom igjen, Lance. Opp med tempoet.
Kom igjen! Fort!
Én kilometer. Hallo?
Ja, jeg er med i rittet nå.
Jeg er i rittet nå. Ring meg tilbake.
Se på ansiktet hans.
Lance Armstrong, sju ganger vinner av Tour de France.
Han går etter den beste tida.
Lances tid ga ham førsteplass med 30 sekunders margin,
men alle de gode syklistene gjensto.
Cancellara går mot avslutningen.
Han ser ut til å slå Bradley Wiggins' tid på 19.51.
Han sprinter mot mållinjen og den beste tida.
Én etter én skulle de beste syklistene i verden,
inkludert hans Astana-lagkamerat, Alberto Contador,
slå tida hans.
Et flott ritt av Alberto Contador, som vant Touren i 2007.
Contador er nummer to.
Er han nå lederen i Astana?
Han gjør i alle fall krav på det.
Lance fullførte første etappe på 10. plass,
40 sekunder etter førstemann,
og 22 sekunder etter lagkameraten, Alberto Contador.
Alberto Contador 2009-lagkamerat
Fra starten av så jeg Lances comeback-håp kollidere
med en rasende rytter
som lignet slående på Armstrong 10 år tidligere.
De snakket aldri sammen.
De kom ut av bussen,
jeg så aldri at de så på hverandre, fikk øyekontakt.
De gikk rett forbi hverandre.
Det var veldig merkelig.
For å være ærlig er det litt spenning ved middagsbordet.
Sannheten er...
Jeg har sett Lances påstander, men på mine side er det ingen spenninger.
Jeg er helt avslappet...
Han har revolvermann-hatten på.
Journalister bak... Det drev med til vanvidd.
Han vil falle i vannet.
Det irriterte meg vanvittig, folk bak meg.
Tour de France er verdens mest krevende sportsbegivenhet.
Den dekker 3500 km på tre uker.
De 21 etappene kombinerer flate veier, brutal klatring og temporitt.
Hver dag, blant hele gruppen syklister, kjent som "peloton",
har rytteren med den beste tida
den gule trøya, eller maillot jaune.
Mens hvert lag i Touren har ni ryttere,
er det vanligvis bare én, laglederen, som sykler for den gule trøya.
I Astana duellerer Armstrong og Contador om retten til å lede.
De andre syklistene var kjent som "domestiques", fransk for "tjenere".
Ludi har ikke armvarmere.
Denne. Ok.
Hvem andre? Noen andre?
En energibar til Alberto.
Denne?
En annen jobb for domestiques er å verne laglederen fra vinden.
Når man sykler i høy fart på flat vei er effekten av vindmotstanden enorm.
Ryttere foran må jobbe opp mot 30 prosent mer
enn de som er i ly bak.
I høy fart kan man se domestiques,
ofte fra forskjellige lag,
dele på jobben med å skjerme for vinden.
De gangene Lance vant
hendte det at han syklet foran alene bare i noen minutter,
tre til fem minutter under hele Touren,
fordi han brukte lagets krefter som en forlengelse av seg selv
til å presse forover og slite andre ut.
Ved å basere seg på en gruppe domestiques
fant Lance en måte å bruke vinden
når syklistene syklet nær havet
og vinden pisket inn på pelotonen.
Vi kom inn i den svingen og jeg var omtrent 40 menn bak.
Og jeg tenkte:
"Jeg må komme meg fram."
Sidevinden skapte en oppdeling av pelotonen.
Lance og hans to domestiques kom seg til den fremste gruppen.
Resten av Astana-lagkameratene, inkludert Contador, ble etterlatt.
I denne situasjonen
henvendte Lance seg til en gammel lagkamerat, nå på et annet lag,
George Hincapie.
Jeg måtte be om en gjenytelse, George og dem.
Jeg sa: "George, fortsett å sykle."
"Hardt."
Slik jeg gjorde i gamledager
da han var på samme lag.
Jeg husket at Lance ble entusiastisk da han var i den første gruppa
og ba oss om å sykle hardere,
og vi tenkte: "Hei, vi gjør vår egen greie her."
"Du er her, men vi gjør ikke dette for deg."
De kunne gi Lance Armstrong den gule trøya de neste 24 timene.
Litt lenger bak var Alberto Contador.
Han ble skilt ut, men holder seg i fronten av hovedfeltet.
Men jeg lurer på hva han synes
om Lance Armstrongs nærvær i den lille gruppa.
Fransk radio sa: "Dette er forræderi."
Forræderi?
"Hvorfor sykler han foran?"
"Hvorfor trekker han? Hvorfor venter de ikke på Alberto?"
Fordi jeg vant Tour de France sju ganger.
Det er derfor vi sykler der ute. Det er ikke...
Det er tåpelig.
Hvis du kan dra fordel av vinden eller en annen slik situasjon,
er det slik man sykler.
Det er slik man vinner sykkelløp.
Vi er på rett sted til rett tid,
og jeg fortjente å ha dem med meg.
Det var det jeg sa til Johan.
"Du får venne deg til dette igjen, for..."
De som rev seg løs fullførte 41 sekunder foran pelotonen,
nok til å flytte Lance fra 10. Til 3. plass,
nitten sekunder foran Contador.
Plutselig så Lances comeback lovende ut.
Hvis alt går som det skal,
hvis det går perfekt for oss, og ikke topp for de andre,
får vi den gule trøya.
Det ville vært...
Du vil vel ikke ha den gule trøya så tidlig?
Klart jeg vil det.
Pokker heller.
Fire år senere, hvorfor ikke?
Jeg ville absolutt tatt den.
Jeg sykler for den i morgen.
Når jeg ser tilbake på det øyeblikket nå, innrømmer jeg at jeg ble revet med.
Jeg var ikke naiv med hensyn til tidligere dopinganklager,
men jeg kunne ikke unngå å ta den gamle proffens parti,
og han lovte at han skulle gjøre det rent.
Men mitt nærvær ved Touren og min tilgang til Lance
var uforståelig for Lances game kritikere.
Man tolket det slik at du skrev en ensidig hyllest til Lance.
Jeg syntes det var pussig at du lagde en film om comebacket,
for det virket som det skulle bli en inspirerende film.
Man fryktet at du ville kjøpe våset.
Jeg fryktet at jeg begynte å kjøpe våset også,
så jeg kontaktet Jonathan Vaughters.
Han ledet Garmin-laget, det såkalte antidoping-laget.
Men han ville ikke snakke med meg.
På det tidspunktet hadde han ikke sagt offentlig det han visste om Lances doping.
Folk må innse at sannheten her var vanskelig.
Så mange mennesker ville så gjerne tro
Jonathan Vaughters Tidligere lagkamerat
at de hatet alle som ikke trodde
og hatet alle som stilte spørsmål ved det.
Som lagleder, forestill deg hva reaksjonen ville vært
hvis jeg hadde sagt noe om Lance.
Mistet laget. Mistet syklistene.
Mistet alt sammen.
Vaughters hadde en syklist som lå godt an i 2009,
Bradley Wiggins var en av de som ledet
og Lances lag var bekymret for ham.
Vi vil kvitte oss med Wiggins.
Du også?
Jeg vet at du egentlig vil bli kvitt oss også,
men det er en annen historie.
Alle i Touren brukte midlene de hadde til rådighet.
Greg LeMond, tidligere Tour-vinner og langvarig Lance-kritiker,
betalte en videoteam til å følge Lances comeback.
Oppdraget deres, ifølge kameramannen i strå-cowboyhatten,
var å lage en anti-Gibney-film.
Jeg havnet midt i kampen
mellom myteskaperne og myteknuserne.
En av de pussigste sidehistoriene var Lances intervjustrategi.
Han insisterte på at den eneste amerikaneren som fikk intervjue ham
skulle være Frankie Andreu,
en tidligere lagkamerat han hadde kranglet med i årevis.
Lance har mange motivasjoner.
En av dem var å vise Frankie
at han fortsatt kunne få ham til å gjøre som han ville.
En av dem var å vise alle at: "Hei, jeg kan ta imot Frankie igjen."
"Jeg er ikke drittsekken."
Samt å kontrollere hvem som fikk nå ham.
Så alt det skjedde.
Måneder tidligere var jeg sammen med Lance da han tenkte ut planen sin
med å få Frankie til å vente utenfor bussen hver dag for å intervjue ham.
Johan tryglet ham om å la være, men Lance klarte ikke å dy seg.
Da jeg spurte senere om Frankie-planen,
hadde Lance svaret klart.
Men det var ikke noe ondskapsfullt ved det, som:
"Frankie må komme til meg etter de dagene."
Absolutt ikke.
Nei, dette er helt annerledes.
Barna har sett på Touren på TV,
og de sa: "Mamma, pappa intervjuer Lance."
Frankie ringte meg etterpå
og sa: "Lance ville at jeg, og bare jeg, skulle intervjue ham."
Jeg sa: "Frankie, du burde spytte på ham."
"Etter alt han har gjort mot deg, mot meg, mot oss?"
- Ok, takk. - Ja.
Og jeg må innrømme at jeg var forbauset, for fire eller fem år tidligere
gikk vi bare forbi hverandre.
Ikke noe øyekontakt. Sa ikke et ord til meg.
Lance, Frankie og kona Betsy hadde vært gode venner.
Frankie hadde vært på tre US Postal-lag,
men i 2000, da Lance vant for andre gang, ville ikke Frankie dope seg.
Han ba om en lønnsforhøyelse, men laglederen, Johan,
fortalte ham at han måtte tåle et kraftig lønnskutt.
Da Frankie så etter andre lag,
fikk han to andre tilbud.
Han var på telefonen med Johan
som spurte ham: "Hvilke lag vurderer du?"
Og Frankie fortalte ham de to lagene.
Tilbudene ble trukket tilbake.
Sent i 2005 ble Frankie og Betsy
innkalt for å vitne i en rettstvist som involverte Lance.
Det handlet om doping og en samtale mellom Lance og legen hans
mens han ble behandlet for kreft.
Ja.
La oss snakke om Indiana-pleierommet.
Fortell oss hva som ble sagt i løpet av den samtalen.
Noen av oss var i et rom
der Lance hadde nevnt at han hadde tatt visse medikamenter
da en lege spurte ham om det.
Legen kom inn.
Jeg sa til Lance: "Jeg tror vi bør dra så vi ikke forstyrrer deg."
Lance sa: "Nei, det er greit. Dere kan bli."
Var du til stede da den samtalen eller påstanden fant sted?
Ja.
Legen stilte ham et par spørsmål.
Så kom spørsmålet:
"Har du noen gang tatt prestasjonsfremmende midler?"
Lances svar var at han hadde tatt...
EPO, veksthormoner...
- Kortison... - Steroider og testosteron.
Benekter du påstandene Betsy Andreu sier du kom med
på Indiana University Hospital?
100 prosent. Absolutt.
Benekter du også det Frankie Andreu sier angående de påstandene?
100 prosent.
Hvordan kunne det ha skjedd
når jeg aldri har tatt prestasjonsfremmende midler?
Hvordan kunne det ha skjedd?
Nettopp. Det er ikke det at du ikke husker det?
Hvor mange ganger må jeg si det?
Hvis du er tatt for doping eller blitt testet positivt,
sier det seg selv at man mister alle kontraktene sine.
Ikke bare for laget, men jeg har en rekke kontrakter
som alle ville forsvinne.
- Sponsoravtaler, for eksempel. - Alle sammen.
Og tilliten fra alle kreftoverlevende rundt om på kloden.
Så alt jeg gjør utenfor syklingen ville også forsvinne.
Og ikke tro at jeg ikke forstår det.
Ja, det var...
Det er faktisk pinlig å høre på.
Det er ydmykende.
Dette gikk for langt.
Jeg vet det nå.
Jeg gjorde ikke det da.
Ble du overrasket da Armstrong sa
at han hadde tatt prestasjonsfremmende midler?
Ja, jeg var overrasket.
Fra da av, da jeg prøvde å annonsere arrangementer
eller kommentarer eller jobb, jeg var for kontroversiell.
Og jeg fikk høre det ofte.
Jeg ble unngått, utestengt, av alle,
og mange ville ikke se på meg, håndhilse på meg.
Jeg var outsideren.
Lance ville ydmyke Frankie og han ville hevne seg på meg.
Hun sverget på dette, og Frankie,
din tidligere lagkamerat og venn også.
Juni, 2006
De måtte overtales til å vitne. De ville ikke vitne.
Hvorfor skulle de si dette?
Jeg var til stede under Betsys forklaring
og vi spurte henne om det.
Vi sa noe i retning av:
"Hva synes du om Lance Armstrong?"
Og Bob, jeg har aldri vært i et rom der noen
ser deg i øynene fra andre siden av bordet
og sier: "Jeg hater ham."
Det er beskyldninger her fra kona til en tidligere lagkamerat,
Juni 2006
som igjen anklager deg for å ha brukt prestasjonsfremmende midler.
De nevner ikke det som skjedde under kryssforhøret
der den som kom med anklagen
ikke husker noe angående rommet.
Kunne ikke huske om legen var en mann eller en kvinne.
Om vedkommende hadde legefrakk eller ikke.
Om de hadde oppslagstavle Husket ikke noe.
Ingen fakta, ingen tall, ikke noe bevis. Bare snakk.
Er du ikke lei av det?
Utenfor media hadde Lance mange som støttet ham
og hjalp ham med å opprettholde myten.
Én av dem var Stephanie McIlvain.
Hun jobbet for Oakley, en av Armstrongs sponsorer.
Hun hadde også vært på pleierommet.
Ifølge Betsy hadde Stephanie bekreftet Betsys historie når de snakket sammen.
Men under vitneforklaringen tok hun Lances parti.
Var du på det pleierommet
eller et annet sted på sykehuset med Armstrong,
der han sa noe om prestasjonsfremmende midler?
Nei.
Etter vitneforklaringen la hun igjen en melding på Betsys telefonsvarer.
JEG HÅPER NOEN KNUSER ET BALLTRE OVER HODET DITT
MEN JEG HÅPER OGSÅ AT DU MØTER MOTGANG I LIVET
OG OPPLEVER EN SLAGS TRAGEDIE SOM RAMMER DEG OG DIN FAMILIE
OG FÅR DEG TIL Å INNSE HVA LIVET HANDLER OM
BORTSETT FRA Å FORFØLGE MENNESKER DU HATER.
DET ER PATETISK, BETSY. JEG TRODDE DU VAR EN BEDRE PERSON.
OG DET GJØR MEG TRIST AT DU IKKE ER DET.
DU ER EN GRUNN
HURPE!
Det gjorde ikke noe om verden trodde jeg var en løgner,
så lenge de som var nær meg visste at jeg snakket sant.
Men da det påvirket Frankies evne til å jobbe med sporten,
det var da jeg satte ned foten og sa:
"Jeg vil bli besatt av å få sannheten fram."
Dette er første gang Andreu har snakket om det på TV.
Januar, 2007
Han svarte: "Veksthormoner",
"steroider, testosteron, EPO, kortison."
Fra det øyeblikk Betsy begynte å snakke
ble Frankie konfrontert av en gammel lagkamerat, George Hincapie.
Frankie var min mentor,
og den første gang jeg så dopingpreparater var i Frankies kjøleskap.
Og det var da jeg innså: "Pokker, jeg å dope meg."
Så det plaget meg at han plutselig forandret seg
og ikke konkurrerte lenger og sa: "Lance doper seg."
Jeg mener, du lærte meg doping.
Hvordan kunne du bære dette når du gjorde det du gjorde?
Lance satt aldri der og sa:
"Begynn med doping, ellers sparker jeg deg."
Det er ikke sant, og de fikk det til å framstå slik.
Enten er du på hans side, eller du er ikke på hans side.
Gikk du imot ham, var du fortapt.
Du ble kastet ut veldig raskt, utstøtt,
og så kunne du sitte og vente på at hevnen kom.
Ønsket om å herse med. Ønsket om å knuse folk.
Daniel Coyle Medforfatter, The Secret Race
Han prøvde å ødelegge livene deres.
Armstrong brukte berømmelsen til å ødelegge ryet til kritikere som Greg LeMond.
Greg, som jeg vet har seriøse alkohol- og narkotikaproblemer,
var åpenbart beruset.
Hei, Emma!
Emma O'Reilly, som jobbet for Postal-laget,
hadde hjulpet Lance med å skjule dopingen.
Etter at hun forlot laget, fortalte hun en journalist om det.
Emma.
Redd for at vi skulle framstille henne som en,
alle disse tingene hun sa, som en hore eller noe slikt. Jeg vet ikke.
Lances advokater presset Emma så hun skulle endre historien,
men hun var fast bestemt på å fortelle sannheten og nektet å gi seg.
Lances advokater gikk til injuriesøksmål i Storbritannia og Frankrike.
En av hans mange metoder var "bare saksøk".
Den finansielle, emosjonelle og mentale belastningen...
Det er en ganske effektiv strategi.
Steve Madden Tidligere redaktør, Bicycling
Som å si: "Jeg har dypere lommer",
"og jeg kan ta utmattelseskrigen, det kan ikke du."
Det ene føyde seg til den andre,
og benektelsene ble mer trassige, og argumentene mer opphetede.
Jeg burde ha trukket meg unna.
I 2004 gikk Armstrong til søksmål over L.A. Confidentiel,
den første boka som rettet dopinganklager mot ham.
Han stanset utgivelsen i USA,
tvang fram en unnskyldning og vant en dom verdt 1,5 millioner dollar
som svertet ryktet til medforfatter David Walsh.
Hvordan kan fyren dope seg så mye uten å bli tatt?
Det sier noe om hvordan sykkelsporten ble drevet på.
David Walsh Medforfatter, L.A. Confidentiel
Det forteller om holdningen til UCI,
som er verdens ledende sykkelorgan.
Presidenten i mesteparten av Armstrongs år var Hein Verbruggen.
Hein Verbruggen og Lance Armstrong har alltid vært venner.
UCI benekter at de holdt tilbake en dopingtest for Lance Armstrong,
men de sier
at da Lance og de andre topprytterne testet med mistenkelig høye nivå,
spurte de de respektive rytterne og de sa:
"Hør her, du flyr litt for nært sola."
"Vi vil følge med på deg. Du bør slutte med det du gjør."
Det var titalls, hvis ikke hundrevis av slike samtaler
om at: "Hei, dette er nært."
Men sannheten er at alle tjente penger.
Alle.
Og jeg mener alle.
Trek Bicycles tjente 100 millioner i 1998.
Nå tjener de en milliard.
Vi tjente alle penger. Noen tjente mye mer enn andre.
Noen av Verbruggens penger ble tatt hånd om i en tilsynelatende interessekonflikt
av et investorselskap eid av mannen som betalte Armstrongs lag.
Som leder for UCI, visste Verbruggen hvor mye penger og popularitet
Lance hadde gitt sporten.
Da L'Équipe publiserte bevis for Armstrongs doping, hadde sykkelsporten et problem.
Det var i hans interesse at sporten fortsatte å vokse
og vokse uten kontroverser.
Noe vi ikke var så flinke til.
Det var kontroverser hvert år. Hvert år. Store.
Verbruggen ba en bekjent, Emile Vrijman,
om å gjennomføre en etterforskning rundt avisbeskyldningene.
Armstrong etterforskes av sykkelorganisasjon
I samtalene med Hein Verbruggen var fokuset åpenbart å si
finn ut hva slags undersøkelser de bedriver
Emile Vrijman Advokat, Vrijman-rapporten
er dette en positiv prøve i tråd med våre definisjoner?
Og i så fall om vi burde gjøre noe med det.
Uavhengig etterforskning Analyseprøver fra Tour de France 1999
Rapporten fokuserte ikke på om Armstrong hadde dopet seg.
Isteden så den på tekniske detaljer, laboratorieprotokoller,
og angrep World Anti-Doping Agency.
Uten å undersøke dopingprøvene konkluderte rapporten
at Lance var helt frikjent.
Den 130 sider lange Vrijman-rapporten kom ut,
han var uavhengig etterforsker for vårt internasjonale forbund.
Juni, 2006
den skisserte veldig klart hva som skjedde.
Armstrong renvasket fra doping i Touren 1999
Det Lance ikke sa da, men fortalte meg flere år senere,
var at han og laget hadde innspill til rapporten
og var svært fornøyde med resultatet.
Basert på flere samtaler med Lance, hadde jeg flere spørsmål.
Mottok du eller ditt advokatbyrå betalinger
fra Lance Armstrong eller hans representanter?
Slett ikke. Så vidt jeg vet, slett ikke.
Vrijmans benektelse førte meg til et pussig sammentreff.
I 2007 betalte UCI den endelige regningen for rapporten, omtrent 100000 dollar.
Tidligere det året hadde Lance donert penger til UCI.
Beløpet? 100000 dollar.
Grunnen, sier UCI,
var for å betale en blodtest-maskin kjøpt i 2005.
Ingen tror på dopingkontroll mer enn meg.
Jeg har underkastet meg alle sammen,
i konkurranser og utenfor konkurranser.
Når han syklet kunne Armstrong beskytte løgnen ved å tinge gjennom kraften i omertà,
en taushetskodeks blant syklister om doping.
Under Touren 2004
ydmyket Lance Armstrong meg veldig offentlig.
Det som skjedde var at Filippo Simeoni prøvde å angripe
Tour de France 2004 Etappe 18
for å slutte seg til de seks som hadde løsrevet seg i teten.
Problemet er at Lance ikke liker Simeoni,
som faktisk saksøker ham for injurier i Italia etter at Armstrong kalte ham løgner.
Handlet det om Ferrari?
Simeoni hadde vitnet i en rettssak mot Ferrari,
og Lance jobbet med Michele Ferrari og anså Ferrari som en god venn.
Så i rittet angrep Simeoni, og Lance, som hadde den gule trøya,
fulgte etter, og det skjer aldri,
for normalt lar man laget ta opp jakten for seg.
Men han syklet opp til Simeoni, og Simeoni prøvde å vinne etappen,
og Lance sa liksom: "Ikke snakk om."
Det var på en måte feil av ham, men pelotonen var glad for det
fordi de ikke likte det Simeoni gjorde der.
- Det at han røpet hemmeligheten? - Ja.
Alle gjorde sannsynligvis det samme.
Resultatet var at Simeoni vendte tilbake til feltet
etter at Lance tilsynelatende ba ham sette seg bak og holde kjeft.
Slik autoritet har sjefen for peletonen,
og Lance er ikke redd for å bruke den.
Lance, kan jeg spørre deg hva som skjedde mellom deg og Simeoni i dag?
Jeg fulgte bare etter ham.
Han kan være hevngjerrig og ondskapsfull,
men samtidig veldig lojal og støttende,
og jeg har vært på begge sider.
Hva venter du av slutten for deg selv?
For å være ærlig, vet jeg ikke.
Hvis Cancellara droppes og klatringen ikke er så ille som vi alle tror,
og jeg blir med i teten, kan jeg ta trøya.
- Og hva ville det bety for deg? - Det ville vært flott. Topp.
Etter den første uka gikk Touren videre til Pyrenéene.
Fjelletapper er der de beste rytterne slår til
og der Lance hadde dominert tidligere.
Men i motsetning til tidligere Tourer så ikke Lance ut til å ha kontroll.
Han syklet virkelig som om han var ren.
Han slet fysisk.
Han så utslått ut i mange av de etappene.
Han var ikke i nærheten av så rask som han var i 2001 eller 1999,
men han var nesten 40 år.
Er det mulig at han syklet rent i 2009?
Det er mulig. Han vet svaret på det.
Ikke at sporten var hardere, men jeg opplevde den slik.
Og jeg vet ikke om det var alderen eller det at jeg var ren, eller...
Jeg vil tro at resten av gruppa var ren i 2009.
Jeg kan ikke snakke på deres vegne,
men jeg liker å tro at de alle var rene.
Gibney, vi må vinne denne forbannede Tour de France.
Ja, jeg regner med deg i filmen.
Dette handler bare om meg.
Stol på meg, dette blir ikke det samme ellers.
Det blir tøft. Tøffere enn jeg trodde. Tøffere enn jeg trodde for en uke siden.
Lance hadde mistet plassen, men han var fortsatt nær ledelsen
og bare to sekunder bak sin rival, Contador,
idet han gikk inn i den største klatreetappen i Touren.
Verbier, de sveitsiske Alpene
Jeg tenkte at hvis Lance skulle klare sin mytiske comeback,
måtte han slå Contador her.
Men ville det være nok til å avslutte alle spørsmålene fra fortida?
Dette er en veldig viktig dag.
Vi har to uker med sykling bak oss. Vi har en veldig tøff uke foran oss.
Og dette kan være dagen der mye forandrer seg.
Alle snakker alltid om Alberto, Lance, Lance, Alberto.
Vi er her for å vinne Tour de France.
Begge har en god følelse og begge vil prøve å vinne.
I begynnelsen av dagen var jeg rundt ved bussen
og Lance kom ut av bussen.
Og jeg sa: "Ganske stor dag."
Og han sa: "Ja, dette er dagen alt skjer."
Rett før den bratteste klatringen så Contador tilbake på Lance.
Var det lagarbeid? Eller et siste "dra til helvete"?
Men hvem skal stanse Contador nå?
Jeg tror ingen kan stanse ham, for mellomrommet åpner seg.
Tjuetre sekunder til Schleck, 42 sekunder til Armstrong,
et minutt, 22 til den gule trøya.
Alberto Contador etablerer seg som lederen av Astana-laget.
Og når man ser ham klatre slik, hvem andre kunne det være?
Der et pistolskuddet. Alberto Contador er over målstreken.
Han er den neste maillot jaune i Tour de France.
Raskt ved begynnelsen av klatringen. Contador dro og du dro etter ham.
Og andre gangen han dro, hva tenkte du da?
Han viste at han er best i rittet, helt klart den beste klatreren.
Når alle er helt på grensa og du kan akselerere ytterligere,
jeg har vært der, og det er...
Tror du at dine muligheter for å vinne Touren er over?
Ja. Det blir vanskelig.
En slik dag viser hvem som er best,
og jeg klarte ikke det som kreves for å vinne Touren, så,
for meg er det realiteten.
Det er ikke tilintetgjørende nyheter eller noe slikt.
Men er du skuffet over...
Den Lance Armstrong jeg kjenner er alltid en fighter,
alltid en som er i angrepsmodus.
Og da jeg stilte ham det spørsmålet, var han annerledes.
Jeg tror han tvilte sterkt
på hva han skulle klare å oppnå på den Touren.
Da Frankie snakket med ham
var det en oppriktig samtale mellom de to.
Da han så på den fyren
som hadde vært hans venn så vel som lagkamerat,
og som hadde dopet seg,
og han så ut til å innrømme det overfor Frankie mer enn til kameraet
at: "Jeg har det ikke. Jeg er ikke god nok."
Han hadde tapt tid, og han viste seg å være den svakere rytteren.
Jeg har ikke det samme drivet som jeg hadde.
- Ja. - Ja.
Nei, men jeg mener, jeg...
Jeg er vel... Du vet...
Hva angår...
Jeg vet det. Jeg ødela dokumentaren.
Nei. Ingenting ødelegger dokumentaren.
Beklager.
Jeg tror ikke Lances beklagelse bare var småerting.
Noe av det var ekte.
Å si at han beklaget at han ikke leverte en gang til,
det perfekte eventyret som alle hadde forventet.
Han var framtidsrettet og ville redde situasjonen.
Hva slags betydning ville comebacket ha hvis han ikke endte blant de tre beste?
Nå på andreplass, gjorde han seg klar for angrep
fra Garmins Bradley Wiggins og Schleck-brødrene,
som alle ville presse ham ned fra pallen.
Johan visste at Lance ikke var på sitt beste.
Så han valgte et delikat strategi,
å beskytte Contadors gule trøye
og en plass på podiet for sin gamle venn.
Uten podiet ville comebacket
ikke bare være et nederlag, men en katastrofe for ham.
Husk at for å vinne Touren trenger du ikke angripe.
Bare hvis du vet at du kan forlate alle kan du rykke.
Johan ville ikke at Contador skulle angripe,
siden det kunne presse Schleck-brødrene til raskere tempo
enn de ville hatt alene.
Hvis de tråkket på kunne Lance miste plassen på pallen.
Hva skjer her? Contador har rykket. Han vil prøve alene.
Kan det bli en reaksjon fra Andy etter all jobben han har gjort?
Contador går nå etter toppen.
Han gjør det litt mindre enn to kilometer fra fjelltoppen,
og han går etter seieren.
Contador tester forholdene her i ettermiddag,
men han har ikke fått avstanden til Schleck-brødrene.
Stopp, stopp Alberto, de er etter deg.
Og det var en voldsom akselerasjon,
men det er det han er kjent for, akselerasjonen i fjellene.
Det der var ikke nødvendig!
Pokker!
Lance tok farlige sjanser i nedoverbakken.
Det var hans mulighet til å komme tilbake.
Ved å følge Contadors angrep
var Schleck-brødrene nå på andre-og tredjeplass bak Contador.
Lance var på fjerdeplass, utenfor pallen.
Jeg lurer på hva som ble sagt mellom Contador og Schleck-brødrene.
Han bryr seg ikke, han vil alene på pallen, ikke med laget.
Jeg klandrer ikke Contador.
Han stolte ikke på noen på det laget og han ville sørge for
at den gule trøya satt trygt over skuldrene.
Han lærte dette av Lance.
Når man kan ta den gule trøya
og ta tid fra motstanderne, gjør man det.
Alberto fulgte Lance Armstrong etter boka.
Det falt tilbake på Lance.
Den fyren er helt utrolig
Hvorfor måtte vi angripe?
Det var fortsatt ett fjell til å klatre,
sykkelsportens mytiske Mont Ventoux.
Hvis ikke Lance lykkes her, ville hele comebacket falle i grus.
Noen sier at han tapte nettopp fordi han ikke kunne vinne rent.
Det var en tøff utfordring.
I tidligere år hadde Lance aldri vunnet Ventoux.
Jeg har hatt en så lang historie med det fordømte fjellet.
Lance trodde at en sterk oppvisning her
kunne fordrive tvilen som hjemsøkte arven hans.
Etappe 20
Etter et temporitt var Contador fortsatt i ledelsen,
men Lance kloret seg tilbake til tredjeplass,
bare noen sekunder foran Wiggins og Frank Schleck
og bare ett minutt bak Andy Schleck.
Schleck-brødrene virket innstilt på å knekke Armstrongs vilje
ved å angripe ham igjen og igjen.
Men denne gangen ville ikke Armstrong gi etter.
Se på Armstrongs ansikt der.
Han bare sier til Frank: "Du skal ingen steder i ettermiddag,"
"for jeg skal henge fast på bakhjulet ditt."
Ferrara i Italia
Ventoux åpner seg
og man kunne se en veldig liten gruppe som inkluderte ham.
Mot alle odds
hadde han klart å følge den gruppa og han ville ikke miste tid.
Jeg tenkte: "Han klarer det! Det er utrolig!"
Denne fyren er utrolig.
Å se ham ikke bare henge med, men å ha aggresjon,
ikke bare overleve, men hevde seg,
var det mest dramatiske øyeblikket i Touren.
Han ville ikke vinne. Han gjorde det av en annen grunn,
en grunn som var uvanlig for ham.
Jeg ble revet med, jeg også.
På det tidspunktet, i dette fjellet,
var jeg bare en fan, og heiet på Lance.
Rett før slutten sprakk Wiggins,
men Lance fant et annet gir.
Han tråkket på med Contador og Schleck-brødrene.
Det var en bra dag.
Jeg trodde jeg skulle klare meg, men jeg følte meg bedre enn ventet.
- Ja. - Som var bra.
Selv om jeg kom hit og ville vinne
og trodde jeg kunne inne selv om det ville bli jevnt,
det skjer ikke.
Jeg havner på tredje.
Jeg kan stå på tredjeplass og fortsatt si at jeg har vunnet.
Og jeg har vunnet på grunn av alle grunnene til at jeg ville gjøre dette.
Stiftelsen min har tjent på dette.
Kreftoverlevende og familiene deres i hele verden
har tjent på dette.
Jeg tror jeg har besvart mange spørsmål om tidligere prestasjoner.
Ja.
Det var utrolig.
Rittet var knapt over
og Lance var i ferd med å skrive en ny slutt på historien
en som selv franskmennene omfavnet.
Overskriften i avisen som en gang hadde publisert "Armstrong-løgnen"
hadde nå en annen tone.
"Chapeau, le Texan." "Hatten av for Armstrong."
Dette var en perfekt slutt på den opprinnelige filmen jeg begynte på.
Men fire år senere
UNITED STATES ANTI-DOPING AGENCY, til sak mot LANCE ARMSTRONG
viste etterforskning noe pussig ved Lances blodverdier i 2009.
I løpet av Touren burde Lance ha hatt en nedgang
i konsentrasjonen av røde blodceller.
Konsentrasjonen av røde blodceller går ned
Isteden var det en økning mer enn én gang.
Og rett før Ventoux, dagen han reddet comebacket.
Dette ville bare ha skjedd
hvis Armstrong drev med blodtransfusjon.
Det som skjedde der med Ventoux er det som skjedde med livet hans.
Akkurat som da han var barn og ikke kunne gjøre det rent,
kom det et tidspunkt i 2009 da han ikke kunne gjøre det rent.
Og jeg tror han gjorde den avtalen igjen før Ventoux.
Jeg vet hva jeg vet og jeg vet at jeg var ren.
Vi fullførte Ventoux. En fem eller seks timers dag.
Det var varmt. Det var tøft, naturligvis.
Rett i bilen, ned til hotellet
og den franske fyren var der for å ta blodprøve.
Jeg har aldri før tatt blodprøve
på slutten av en dag, etter en etappe på den måten.
- Det skjer ikke. - Hvorfor ikke?
Fordi det er normalt og naturlig
at når kroppen går gjennom en slik belastning
er kroppen åpenbart, ikke veldig, men ekstremt dehydrert.
Det er ikke det man kaller en "stabil tilstand".
Og jeg tror det er allment kjent og vitenskapelig etablert.
Det er et urettferdig tall.
Han sverger fortsatt på at han ikke gjorde det.
Vi har snakket om det og jeg sier: "Det er vanskelig å tro."
Det var vanskelig for meg å tro også, siden Lance hadde løyet så ofte.
Men han insisterte på at han ikke dopet seg i 2009.
Hvorfor klamret Lance seg fast i denne?
Kan det være sant?
Eller var comebacket en ny løgn for å erstatte den gamle?
Armstrong var i en posisjon der han sa:
"Hør her, jeg skal gjøre det jeg gjorde i 1999."
"Jeg skal komme inn i kjølvannet av dette."
"Jeg skal renvaske navnet mitt. Jeg skal bevise at jeg gjør det rent."
Det er som en bankraner som bryter seg inn i en bank igjen
mens alle ser på,
med en følelse av at han sikkert kunne komme unna med det.
Lance Armstrong!
Kanskje var det derfor de ville ta deg.
Det er nesten som om du utfordret dem til å etterforske.
Og de gjorde det.
Vi vet nå at comebacket ikke var en ny begynnelse,
men begynnelsen på slutten.
Men på det tidspunktet, i Paris' dempede sollys,
innbilte Lance seg en ny begynnelse på et nytt kapittel i hans mytiske historie.
Og jeg kommer tilbake til neste år.
Og da vinner jeg kanskje.
I 2010 vant ikke Lance.
Han endte opp på 23. plass.
Contador vant rittet og ble arrestert for å ha brutt dopingreglene.
Jukset Lance?
Så du Lance bruke ulovlige preparater?
Jeg hadde det, ja.
Armstrongs comeback førte alle fiendene ut i lyset.
Juli, 2010
Den første som snakket var Lances gamle lagkamerat, Floyd Landis.
Ja. Jeg så ham bruke ulovlige preparater.
La meg minne alle om at han har sverget flere ganger
med forskjellige versjoner.
Denne mannen skrev en bok for å tjene penger
som hadde en helt annen versjon.
Hvis du sa: "Gi meg etter ord for å oppsummere dette."
Troverdighet.
Og det er...
Floyd tapte sin troverdighet for lenge siden.
I all ståheien over Landis dukket et nytt navn opp. Jeff Novitzky.
Han hadde straffeforfulgt Barry Bonds.
Og nå, som en del av FDA, så han på Armstrong.
Hvorfor skulle Novitzky ha noe å gjøre med hva en idrettsutøver gjør i Europa?
Armstrongs lag var sponset av de føderale myndigheter,
det amerikanske postvesenet.
LANCE, du flyr som en ørn!!! UNITED STATES POSTAL SERVICE
Det kan ha vært overføringer av stoffer.
Eller hvitvasking, skatteunndragelser,
bestikkelse av utenlandske tjenestemenn.
Doping er ikke ulovlig,
men det er alt det som skjer rundt doping
føderale etterforskere ville bruke for å straffeforfølge kriminalitet.
De begynte med å innkalle syklister, én etter én.
Økt press når Armstrongs allierte kalles inn
Assistenter, koner.
Jeff Novitzky ringte meg.
Jeg sa: "Hvorfor tok det så lang tid?"
"Vel, jeg... Dette tar tid."
Jeg sa: "Har du penn og papir?"
Han sa: "Ja." Jeg sa: "La oss sette i gang."
Ettersom etterforskningen fortsatte,
begynte en annen syklist som var tatt for doping, Tyler Hamilton,
å vurdere sine muligheter.
Tyler hadde vært Lances lagkamerat i 1999.
Tyler ble innkalt av storjuryen, og han innså noe.
For det første, dette ville komme ut uansett.
Løgnen er for stor.
For det andre, at han ville fortelle sin historie.
Så du Lance Armstrong injisere EPO?
Ja, det gjorde vi alle.
Mai, 2011
Og i opptaket ser man Tylers intense ubehag
ved å konfrontere sannheten, hvor vanskelig det var.
Omertà er veldig reell, taushetskodeksen, som er grunnen til at Tyler
måtte møte noen med politiskilt og pistol
før han kunne begynne å fortelle sannheten.
Det virket som om demningen brast
da noen dukket opp med politiskilt og pistol.
Da ble det noe helt annet.
Det hadde aldri falt meg inn:
"Ja, jeg skal lyve for en føderal aktor." Ikke snakk om.
Føderal etterforskning av Armstrong avsluttet
Tidlig i 2012, et valgår,
Ingen tiltaler i en granskning av mulig doping.
Justisdepartementet kom med en overraskende kunngjøring.
De ville ikke sikte Armstrong.
Men USADA, US Anti-Doping Agency, fortsatte etterforskningen.
Antidoping-byrå går for en lang kamp
Han var sentral i denne konspirasjonen
Travis Tygart DIREKTØR, USADA
som gjennomførte denne forbrytelsen
og brukte et titalls millioner dollar av skattebetaleres penger,
bedro millioner av sportsinteresserte og hans medkonkurrenter.
26 VITNER MOT LANCE ARMSTRONG I DOPINGSAK
Travis Tygart fikk, ved hjelp av etterforskere,
detaljerte vitneforklaringer fra mange av Lances tidligere lagkamerater.
Landis, Vaughters, Hamilton, Andreu,
og mest skadelig for Lance, hans lojale venn, George Hincapie.
De sa: "Samarbeid, og du får seks måneder."
- Ja. - Ja.
Og ikke samarbeid?
Og du er utestengt resten av livet.
Gjennom sine advokater angrep Lance Tygart og USADA.
USADA hadde sagt offentlig
at de hadde gitt Lance den samme avtalen som alle andre.
Det er en påstand Armstrong og advokatene hans benekter.
Budskapet var ikke: "Vi må gi deg noe."
"Vi må gi deg seks måneder. Vi må gi deg en straff, en sanksjon."
Det skjedde ikke.
De ringte meg og sa: "Vi har avslørt deg."
"Kan du komme hit og innrømme det?"
Men jeg forstår ikke hvorfor man forteller verden
ved hver anledning i dag
at vi tilbød Lance den samme avtalen som alle andre?
Bare si: "Vi ville ha ham. Vi tok ham."
"Dans på graven hans."
USADA utestengte Armstrong på livstid.
Sponsorene hans og Livestrong brøt alle bånd.
UCI fratok ham alle Tour de France-titlene
og tredjeplassen i 2009.
Armstrong svarte med en trassig tweet.
Lance Armstrong @lancearmstrong Tilbake i Austin og bare slapper av...
Jeg vet hva som krevdes for å vinne de Tourene.
Det var litt mer detaljert enn vi ble fortalt, eller dere ble fortalt.
Men jeg vet hva som krevdes, og mine lagkamerater vet det.
Og de 200 pelotonene i de sju årene vet hva som krevdes.
Og de vet hvem som vant.
Vant Lance i tråd med de reglene som gjaldt på veien det tidspunktet?
Frankie Andreu Tidligere lagkamerat
Ja. Men vant han i tråd med reglene?
Nei. Han brøt allikevel med reglene.
At alle bryter med reglene betyr ikke at det er ok.
Lance nekter fortsatt å innrømme doping,
men fansen hans trodde ikke lenger på benektelsene.
Med eventyret i grus,
kontaktet Lance både venner og kritikere
og begynte å lure på om han omsider burde innrømme løgnen.
Etter 10 år med sin tirade mot meg ringte han for å beklage.
Jeg blir fortsatt emosjonell. Det var...
Det krevdes mot fra hans side å si at han beklaget seg
og å si til meg
at han hadde gjort slemme ting mot gode mennesker.
Jeg sa: "Dette var sikkert en vanskelig samtale å ta",
"og de siste månedene har vel vært et helvete for deg."
Men jeg sa: "Vet du hva? Du har gitt meg et helvete i 10 år."
Jeg sa: "Du går ikke gjennom noe."
"Jeg håper du gjør det rette."
Han begynte å ringe meg og vi fikk snakke
om hvordan hemmelighetene hans skulle fortelles til verden.
OPRAH OG LANCE ARMSTRONG EKSKLUSIVT INTERVJU
At han bestemte seg for Oprah ga ham ikke fansen tilbake,
særlig ikke de som hadde forsvart løgnen hans.
For sykkelfansen var det ikke nok.
De hørte ikke nok. De ville høre mer.
Jeg sa ikke nok. Jeg fortalte ikke nok.
Og for den allmenne befolkning var det for mye.
Som førte til at alle ble forbannet.
For han hadde løyet så lenge
og han var så brutal i beskyttelsen av løgnen,
at jeg ikke tror folk ble...
Jeg tror folk sa: "Vent. La oss se hva han gjør."
"Det at han sier dette betyr ikke at alt blir bra igjen."
Vi forstår nå at hvis du ville vinne eller hjelpe noen med å vinne
eller hvis du ville tjene penger, måtte man dope seg på den tida.
Vi forstår det nå.
Og jeg tror folk gir ham den konteksten,
men det er løgnen.
Dopingen er ille, men Lances maktmisbruk er verre.
Jeg ser sinnet hos folk.
Og de har full rett til å føle seg forrådt.
Og det er min feil.
Men etter alle åpenbaringene
fortatte Lance å holde fast ved én ting.
Fortalte Betsy sannheten om Indiana sykehus?
Jeg vil ikke snakke om det.
Jeg lar det ligge.
Løy Betsy?
Jeg vil bare ikke...
Pleierommet var der alt begynte.
Alt begynte i den pokkers pleierommet.
Og han bare...
Han var der. Jeg kjenner sannheten. Han kjenner den.
Er det vanskelig for ham å si at det skjedde, greit. Jeg forstår det.
Men nå...
Det betyr ikke noe hva som skjedde i det pleierommet.
Betyr ingenting lenger.
Men den symbolske verdien er enorm.
Det handler ikke om doping lenger.
Det er kjent. Det er det minste problemet.
Han har en støttegruppe rundt seg
som har beskyttet ham i årevis.
Hvis han innrømmer alt nå, forråder han mange av dem.
Han er ikke klar. Jeg tror ikke han er klar for hele sannheten.
Han tåler ikke å tape.
Han gjør hva som helst hvis han bestemmer seg for ikke å tape.
Jeg tror det kreves veldig mye av ham
for at han skal vedkjenne seg det han gjorde.
Følte du på et vis at du jukset?
Nei.
Du følte ikke at du jukset?
På det tidspunktet, nei.
Psykologisk, når man forteller den løgnen så lenge
på nytt og på nytt og folk tror på deg,
er det veldig, veldig vanskelig, om ikke umulig, å ta det til seg med en gang.
- Jeg fikk høre at jeg var... - At du er en juksemaker.
Jeg jukset med doping. Jeg er en juksemaker.
Og jeg sjekket definisjonen på "juksemaker".
Ja?
Og definisjonen på en juksemaker er "å vinne en fordel over en rival eller fiende."
At de ikke har, eller at...
Jeg så ikke slik på det.
En annen definisjon på juks er "å narre".
Det er derfor Lance er en juksemaker.
Han narret fansen.
Men det er også rettferdig å si at de var villig til å bli narret.
Så mange mennesker, fra kreftoverlevende til reportere, til sponsorer, til meg selv
elsket den vakre løgnen mer enn den stygge sannheten.
Historien var en bestselger for Lance også.
Han tjente en formue på over 125 millioner dollar på den.
Det er en bitter sannhet.
Det betalt å tro på seier for enhver pris.
Og grusomheten Lance viste sine fiender når han var av sykkelen
var det som tillot ham å vinne på sykkelen.
Folk vil tilgi og glemme og gå videre, eller ikke.
- Og det vil være mange av de siste. - Klart det.
På et tidspunkt vil folk si: "Her er det som skjedde."
Og så dømme selv.
Jeg vet ikke hva folk vil mene om 20, 30, 40 eller 50 år.
Vil rekordboken fortsatt være blank i sju år?
Den vil vel det. Jeg vet ikke.
Eller vil folk si...
De ser på dette i den konteksten det var i
og si: "Vel, ja."
"Han vant Tour de France sju ganger."
I 2013 sluttet Justisdep. Seg til Floyd Landis
i å saksøke Lance Armstrong for å ha bedratt US Postal Service.
Armstrong risikerer skadeerstatning på over 100 millioner dollar.
Armstrong har blitt utestengt resten av sitt liv
fra enhver sport styrt av World Anti-Doping Agency.